ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 квітня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/3123/24	
                                                                                Суддя І інстанції – Науменко В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Коршуна А.О., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Дивнич Д.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 жовтня  2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому просив:
1) визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 16.04.2024р. №212, яким інспектору взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
2) визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03.05.2024р. №774 о/с, згідно з яким відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» до лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
3) поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції;
4) допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції.
В обґрунтування позовних вимог посилався на відсутність в його діях дисциплінарного проступку, що виразилось у самовільному  залишенні місця несення служби без поважних причин. Зауважує, що тривалість робочого дня не повинна перевищувати 12 годин, а отже відпрацювавши  цей час вважав, що закінчив нести  службу та діяв відповідно до  чинного законодавства.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено. 
Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить  рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги в повному  обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що в момент коли позивач зайшов у приміщення для прийому/здачі вогнепальної зброї, також у черзі для здачі зброї поряд із вказаним приміщенням перебували інші працівники УПП в Кіровоградській області, які заступали на службу одночасно із Позивачем, при цьому їм не надавалось вказівок черговим щодо неможливості здачі ними вогнепальної зброї. Жодному працівнику який здавав зброю в той період часу коли її здавав позивачем не було пред`явлено жодних претензій як черговим так і в подальшому - керівництвом УПП в частині залишення ними місця несення служби. Зазначає, що посадовою інструкцією за посадою Позивача не передбачено обов`язку здійснення охорони адміністративної будівлі. Згідно пункту 3 статті 5 Розділу 4 Інструкцїї-1560, за наказом керівників, які мають право введення посиленого варіанта, чисельність сил може бути збільшена за рахунок установлення для поліцейських (крім добових нарядів) несення служби понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, але не більше 12-годинного робочого дня та шестиденного робочого тижня. Тобто, враховуючи підтверджений як відеодоказами так і допитами свідків час проходження позивачем інструктажу о 06 годині 45 хвилин який є часом фактичного початку несення ним служби, факт прибуття Позивача близько 19 години для здачі зброї є нормативно обґрунтованим. При прибутті на місце несення служби свідка ОСОБА_2 та те, що робоча зміна Позивача тривала на той момент 12 годин, давало позивачу законні приводи для залишення посту №1. Вважає що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме - норми Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1560 від 10.12.2015 року, Інструкції з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №440 від 23 травня 2017 року та Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1560 від 10.12.2015 року; судом не взято до уваги обов`язки встановлені Позивачу визначені посадовою інструкцією поліцейського патрульної поліції та відсутність в них обов`язку здійснення охорони адміністративної будівлі; не мотивовано законність визначення Відповідачем адміністративної будівлі УПП в Кіровоградській області як місця несення служби Позивача та не враховано факту відсутності нормативно визначених обов`язків Позивача під час здійснення охорони такої будівлі. Внаслідок неправильного застосування норм матеріального права судом першої інстанції зроблено невмотивовані висновки щодо наявності факту самовільного залишення місця несення служби Позивачем та законності застосованого до нього дисциплінарного стягнення. Спростовуючи факт  порушення етичної поведінки поліцейських вказує, що  відповідав на заперечення поліцейських із чергової частини щодо неотримання у нього зброї у манері, ідентичній як звертались вказані працівники до нього. Факт того, яким чином буди сприйняті його слова працівниками чергової частини, є їх особистою суб`єктивною думкою, однак не може розцінюватись однозначно як порушення правил етики поліцейського, нецензурна та/або образлива лексика позивачем не використовувалась. В додаткових поясненнях вказує, що  рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду  від  06 серпня 2024 року у справі  № 340/873/24, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року було  скасовано наказ Департаменту патрульної поліції НПУ № 15 від 08 січня 2024 року про застосування до  позивача  дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність, а тому застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення не було можливим. Додатково  зазначив, що  відповідач не  довід відповідності рівня тяжкості скоєного  проступку рівню обраної міри дисциплінарного  покарання, при цьому засовував до позивача  крайнє і найсуворіше  покарання, у зв`язку з чим рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності  набуло нездоланних дефектів  змісту, що є ознакою його необґрунтованості.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Департамент патрульної поліції просить відмовити у її задоволенні та залишити и без змін рішення суду першої інстанції.
В  судому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, з викладених у ній підстав, представник відповідача просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування  судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.  
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 року перебував на службі в органах Національної поліції України, з 01.09.2020 – на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП.
Наказом начальника ДПП №517 від 08.03.2024 призначено службове розслідування з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни інспектором УПП в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , що виразилось у самовільному залишенні ним місця несення служби, перешкоджанні поліцейським виконувати їх службові обов`язки шляхом блокування видачі та отримання ними вогнепальної зброї, порушенні заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю і боєприпасами під час їх здачі до чергової служби УПП в Кіровоградській області ДПП 30.01.2024 (т. 1 а.с. 62).
05 квітня 2024 року було складено та затверджено висновок службового розслідування, відповідно до якого комісія вирішила, що порушення службової дисципліни старшим інспектором взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 знайшло своє підтвердження. 
За змістом висновку службового розслідування комісією встановлено, що ОСОБА_1 , заступивши 30.01.2024 до охорони адміністративної будівлі на території УПП в Кіровоградській області, самовільно залишив місце несення служби, прибув до спеціально обладнаної кімнати відділу чергової служби УПП для здачі табельної вогнепальної зброї. Отримавши відмову в прийнятті зброї, ОСОБА_1 , порушуючи правила етичної поведінки поліцейських та ігноруючи накази керівництва, заблокував процес отримання та здачі зброї іншими поліцейськими до прийняття в нього зброї. Під час здачі табельної вогнепальної зброї ОСОБА_1 порушив заходи безпеки, установлені Інструкцією із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС від 01.02.2016 №70.
Таким чином, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пункту 1, 4, 5, 6, 8 та 11 частини 3 статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту, пунктів 1 та 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 2, 3, 6, 7, 9, 11 пункту 1 та пункту 3 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, підпунктів 1 та 3 пункту 6 розділу І та абзаців 2, 4 та 6 пункту 2 розділу ІІІ Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 01.02.2016 №70, підпункту 1 та 10 пункту 3.1 розділу ІІІ посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016 №4/1, дисциплінарна комісія вважала необхідним застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 183-216).
Наказом ДПП №212 від 16.04.2024, за результатами проведеного службового розслідування та на підставі відповідного висновку службового розслідування, за порушення вимог пунктів 1, 4, 5, 6, 8 та 11 частини 3 статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 2, 3, 6, 7, 9, 11 пункту 1 та пункту 3 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, підпунктів 1 та 3 пункту 6 розділу І та абзаців 2, 4 та 6 пункту 2 розділу ІІІ Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 01.02.2016 №70, підпункту 1 та 10 пункту 3.1 розділу ІІІ посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016 №4/1, застосовано до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 8-9).
Наказом ДПП №774 о/с від 03.05.2024, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області, звільнено зі служби в поліції з 03.05.2024 року (т. 1 а.с. 10).
Не погодившись із вказаними наказами Департаменту патрульної поліції, вважаючи їх протиправними, прийнятими із порушенням законодавства, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Допитаний у судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_3 зазначив, що був безпосереднім керівником позивача, та 30.01.2024 близько 19-15 години дізнався, що позивачем залишено пост №1 та останній вимагає прийняти у нього зброю у КЗРЧЗ. Свідок запитав у позивача, що трапилось, та останній повідомив, що його зміна закінчилась та у нього повинні прийняти зброю. У відповідь свідок зазначив, що зараз в нього зброю не приймуть, проте позивач продовжував наполягати на прийнятті в нього зброї.
Свідок ОСОБА_4 повідомив, що він є інспектором-черговим відділу чергової служби УПП в Кіровоградській області, та 30.01.2024 з 08-30 години заступив на добове чергування. Перебував у кімнаті зберігання зброї та здійснював видачу та приймання зброї особовому складу УПП. Приблизно о 19 годині 10 хвилин до спеціально обладнаної кімнати без його дозволу увійшов позивач та почав вимагати прийняти у нього табельну вогнепальну зброю, мотивуючи це тим, що його зміна закінчилась та на посту №1 його змінив ОСОБА_5 . У відповідь позивачу було повідомлено, що зброю він має право здати лише після того, як його змінять на посту №1, згідно з розстановкою сил його мав змінити ОСОБА_6 , який на той час ще не пройшов інструктаж та не отримав зброю, а відтак не міг змінити позивача на посту №1. Разом з тим, ОСОБА_7 також не міг змінити позивача, оскільки повинен був заступити до зовсім іншої служби – з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Водночас, позивач відмовився покинути спеціально обладнану кімнату та продовжував наполягати на прийнятті у нього зброї. У цей час керівник свідка – старший інспектор-черговий ОСОБА_8 наказав свідку не приймати у позивача зброю та повідомив начальнику УПП про дану подію. Позивачу було повторно наголошено на необхідності повернутись на пост №1 та нести службу до моменту його зміни іншим поліцейським, проте позивач на зауваження не реагував, був знервований, збуджений, агресивно налаштований, спілкувався зухвало та зверхньо. Через деякий час за вказівкою начальника УПП прийнято рішення прийняти зброю у позивача, проте під час прийняття зброї позивач передав її з вимкнутим запобіжником, чим порушив Наказ №70.
Свідок ОСОБА_9 , старший інспектор-черговий ВЧС УПП в Кіровоградській області, який 30.01.2024 був на добовому чергуванні, надав суду покази, за змістом аналогічні показам свідка ОСОБА_4 .
Допитаний судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 , повідомив, що 30.01.2024 приблизно о 19-00 годині заступив на чергування в нічну зміну, згідно з розстановкою сил та засобів його завданням було оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі. Робоче місце знаходиться в адміністративній будівлі №2 УПП в Кіровоградській області. Отримавши табельну зброю та пройшовши відповідний інструктаж, проходив повз приміщення біля транспортних воріт, де розташовано пост №1, та побачив там позивача, якого до цього не бачив досить тривалий час, вирішив підійти та привітатись. Після того, як привітались, дуже швидко поспілкувались на особисті теми, та свідок пішов далі до приміщення будівлі №2, тобто до місця несення служби, а позивач вийшов з приміщення, де розташовано пост №1 та пішов у напрямку воріт, куди саме – свідок не звернув уваги. Свідок зазначив, що не змінював позивача на посту №1, оскільки мав заступити до зовсім іншої роботи, не казав останньому про те, що його змінює, наголосив, що вони з позивачем взагалі про роботу не говорили. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з правомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та відсутності процедурних порушень під час проведення службового розслідування.
Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 2 липня 2015 року (далі – Закон України № 580-VІІ).
Згідно з  ч. 1 ст. 18 Закону України № 580-VІІ поліцейський зобов`язаний:
- неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 
- поважати і не порушувати прав і свобод людини; 
- надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 
- зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 
- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Частиною 1 статті 59 Закону України № 580-VІІ визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Статтею 64 Закону України № 580-VІІ визначена Присяга працівника поліції такого змісту:
«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Відповідно до частини 1, 2 статті 19 Закону України № 580-VІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. 
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі – Дисциплінарний статут).
Законом України №2337-VIII від 15.03.2018 затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).
Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострію та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Нормами 1 п. 1 розділу ІІ та п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.
Поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком (пункт 3 розділу ІІ Правил).
Отже, Закон України «Про Національну поліцію», Дисциплінарний статут та Правила етичної поведінки поліцейських вимагають від кожного співробітника суворо та неухильно дотримуватись Конституції України, законів України, Присяги поліцейського, виконання вимог статутів, нормативних актів Міністерства внутрішніх справ України, працівник поліції має бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності.
Положеннями ст. 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Стаття 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначає, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Згідно з ч. 1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування – це діяльність зі збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі – повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником (ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту).
Частинами 7, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Статтею 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.
Відповідно до ст.22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.
Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу .
Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.
За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.
Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Отже дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.
Крім того, законодавець визначив, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначений у статті 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення таким поліцейським дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893.
Згідно з розділом VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало встановлення дисциплінарною комісією наступних обставин:
-          самовільне залишення позивачем місця несення служби - посту №1 (транспортні ворота УПП);
-          блокування здачі та отримання зброї особовим складом УПП;
-          порушення порядку поводження зі зброєю під час її здачі;
-          недотримання позивачем правил етичної поведінки поліцейського.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розстановки сил та засобів роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП (т. 1 а.с. 78-79), 30.01.2024 з 08-00 години до 20-00 години місцем несення служби ОСОБА_1 мало бути Транспортні ворота УПП (Пост №1).
Згідно з розстановкою сил та засобів роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП (т. 1 а.с. 76-77) вбачається, що з 20-00 години 30.01.2024 на Пост №1 мав заступити інспектор взводу №2 роти №2 ОСОБА_6 .
Вказані обставини справи свідчать про те, що у період часу з 08-00 години по 20-00 годину 30 січня 2024 року позивач мав нести службу на Посту №1, після чого мав бути змінений ОСОБА_10 , 
З досліджених судом першої інстанції відеодоказів вбачається що позивач покинув Пост №1 приблизно о 18-50 годині 30.01.2024, тобто більше, ніж на 1 годину раніше, чим це передбачено розстановкою сил та засобів, затвердженою начальником УПП в Кіровоградській області.
З матеріалами службового розслідування вбачається, що  позивач не лише покинув Пост №1, а ще й залишив відчиненими транспортні ворота УПП, фактично надавши стороннім особам повний доступ до території управління патрульної поліції, що суперечить меті запровадження пропускного режиму на територію УПП, а саме – запобіганню проникнення на вказану територію сторонніх осіб.
Вказані обставини спростовують  доводи апеляційної скарги з приводу того, що пройшовши інструктаж та отримавши зброю об 06.45 хвилин та заміною позивача на посту   ОСОБА_2  позивач мав право о 19 годині залишити  місце несення служби. 
При цьому допитаний в якості свідка судом першої інстанції ОСОБА_2 , вказав на те, що не змінював позивача на Посту №1 та не міг цього зробити через необхідність заступити на службу на іншому напрямку роботи, не говорив позивачу про те, що його змінює та взагалі не говорив з позивачем про роботу.
У подальшому, під час намагання позивача здати зброю, останньому, відповідно до змісту відеоматеріалів, неодноразово було повідомлено про те, що його має змінити не ОСОБА_2 , а ОСОБА_6 , який ще не отримав зброю та не пройшов інструктаж, а відтак позивачу необхідно повернутись на пост №1 для продовження несення служби. Разом з тим, відповідно до досліджених матеріалів справи, зауваження та накази старших за посадою та званням службових осіб УПП в Кіровоградській області позивачем було проігноровано, останній до місця несення служби не повернувся.
Вказані обставини свідчать на користь висновку суду першої інстанції, що позивач покинув Пост №1 раніше визначеного часу, без дозволу керівника та не дочекавшись особу, яка мала його змінити на посту, не повернувся на Пост №1 навіть після того, як про це було прямо наголошено керівництвом, а отже такі дії позивача мають бути кваліфіковані саме як самовільне залишення місця несення служби.
З відеоматеріалів вбачається, що  позивач прибув до спеціально обладнаної кімнати (КЗРЧЗ) приблизно о 19 годині 18 хвилин 30.01.2024, та перебував там до 19 години 29 хвилин, здача позивачем зброї відбувалася у проміжок часу з 19-28 години по 19-29 години.
У проміжок часу з 19 години 18 хвилин по 19 годину 28 хвилин 30 січня 2024 року позивач, перебуваючи у спеціально обладнаній кімнаті (КЗРЧЗ), наполягав на тому, щоб у нього негайно прийняли табельну вогнепальну зброю, оскільки ним (позивачем) закінчено виконання службових обов`язків.
Суд першої інстанції вірно зауважив, що таке спілкування з інспектором-черговим та іншими особами, відповідно до переглянутих відеофайлів, здійснювалось позивачем на підвищених тонах, у грубій формі, з використанням образливих та зневажливих словосполучень («Алло!», «Оу!», «Будеш мені тут розказувати…» , тощо). При цьому позивач ігнорував вказівки та накази старших за посадою та званням працівників поліції, у тому числі свого безпосереднього керівника ОСОБА_11 , інспектора-чергового ОСОБА_4 , відповідальної особи від керівництва УПП майора поліції ОСОБА_12 , тощо.
Така поведінка позивача не узгоджується з Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, при цьому доводи апеляційної скарги про те, що це була адекватна  відповідь  на заперечення у манері ідентичній як звертались працівники до позивача і що ним не використовувалась нецензурна або образлива лексика, не спростовують вказаних обставин.
З відеоматеріалів та показів свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_9 вбачається, що позивач, отримавши відмову у прийнятті табельної вогнепальної зброї, заявив, що він «звідси нікуди не піде» та «сюди ніхто не зайде», поки в нього не буде прийнято зброю та не повернуто картку-замісник.
Вказаними обставинами підтверджується те, що у період з 19 години 18 хвилин по 19 годину 28 хвилин позивач, перебуваючи у спеціально обладнаній кімнаті (КЗРЧЗ), отримавши відмову у прийнятті табельної вогнепальної зброї, отримавши наказ залишити вказане приміщення та повернутись до місця несення служби, такі вказівки та накази проігнорував, приміщення не покинув, тим самим унеможливив отримання та здачу табельної вогнепальної зброї іншими поліцейськими УПП, що вказує на блокування процесу отримання та здачі зброї особовим складом УПП в Кіровоградській області.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 №70 затверджено Інструкцію із заходів безпеки при поводженні зі зброєю (далі – Наказ №70), яка визначає систему заходів, спрямованих на забезпечення особистої безпеки поліцейських, запобігання загибелі, пораненням і травмуванню їх та інших осіб під час поводження з вогнепальною зброєю, ручним протитанковим і підствольним гранатометами, реактивною протитанковою і бойовою ручною гранатами та її вимоги поширюються на всіх без винятку поліцейських центрального органу управління поліції, його територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах, державних установ, навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Наказу №70, вогнепальна зброя і боєприпаси після виконання службових обов`язків або в разі відсутності потреби негайно здаються на зберігання до чергової частини органу (закладу, установи) поліції.
Про необхідність здачі зброї та боєприпасів поліцейськими керівник (заступник керівника, уповноважена особа від керівництва) органу (закладу, установи) поліції повідомляє оперативного чергового, який їх приймає.
З дозволу оперативного чергового під контролем керівника (заступника керівника, уповноваженої особи від керівництва) органу (закладу, установи) поліції поліцейські по одному заходять до спеціально обладнаної кімнати чергової частини для здачі зброї та боєприпасів, проводять розряджання зброї і здають її та боєприпаси оперативному черговому.
Розряджання зброї проводиться біля кулеуловлювача, при цьому ствол зброї повинен бути спрямований в його напрямку.
При розряджанні зброї необхідно:
1) не виймаючи пістолет з кобури, витягти магазини з основи рукоятки і з кишені кобури (не змінюючи положення автомата, від`єднати основний магазин та вийняти з підсумка запасний);
2) самостійно вийняти патрони з магазинів, перевірити їх кількість та стан;
3) від`єднати пістолет від пістолетного ремінця та дістати його з кобури (спеціального спорядження) (зняти автомат з положення «на ремні», «на грудях», «на плечі»);
4) перевірити наявність патрона в патроннику (вимкнути запобіжник, відвести затвор (затворну раму з газовим поршнем) у заднє положення, поставити його на затворну затримку (утримувати затворну раму з газовим поршнем у задньому положенні) та оглянути патронник);
5) переконавшись у відсутності патрона в патроннику, повернути затвор у переднє положення (відпустити затворну раму з газовим поршнем);
6) здійснити спуск курка з бойового взводу в напрямку кулеуловлювача;
7) ввімкнути запобіжник.
При прийманні від поліцейського вогнепальної зброї і боєприпасів оперативний черговий звіряє їх номери і кількість, візуально перевіряє їх стан (змащення), розкладає по встановлених для зберігання шафах та місцях і повертає картку-замісник.
В той же час з матеріалів справи вбачається, що позивач, передавши інспектору-черговому ОСОБА_4 табельну вогнепальну зброю, у порушення вимог Наказу №70 не ввімкнув запобіжник на ньому, що підтверджується показами свідка ОСОБА_4 , а також переглянутими відеофайлами, зокрема, з бодікамери позивача, де лунає чітка фраза інспектора-чергового, який отримав від позивача зброю – «на предохранитель поставь», після чого позивач знову бере до рук зброю, вмикає запобіжник та передає її інспектору-черговому. 
Отже з відеофайла з камери спостереження, що розташована у спеціально обладнаній кімнаті (КЗРЧЗ), вбачається, що під час розряджання табельної вогнепальної зброї (пістолету) позивач спочатку витягнув магазин з основи рукоятки та з кишені, дістав пістолет з кобури, пересвідчився у відсутності патрону у патроннику, зробив контрольний спуск, поклав пістолет на стіл та лише потім вийняв патрони з магазинів, перевірив їх кількість та стан, хоча мав це зробити одразу, як дістав магазини. Крім цього, контрольний спуск позивачем проведено не у напрямку кулеуловлювача, а у напрямку столу.
Вказані обставини свідчать про порушення позивачем порядку розряджання зброї, передбаченого вимогами Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженою наказом МВС №70 від 01.02.2016, про що вірно зазначив суд першої інстанції і доводами апеляційної скарги таких висновків не спростовано.
Таким чином факти, викладені у висновку службового розслідування від 05.04.2024, знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду даної справи.
Суд першої інстанції вірно зауважив, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги.
Колегія суддів зазначає, що проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи поліцейського надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.
Позивачем не спростовані встановлені відповідачем обставини допущення порушення ним приписів Дисциплінарного статуту, Присяги поліцейського, що виразилося у самовільному залишення позивачем місця несення служби - посту №1 (транспортні ворота УПП), блокуванні здачі та отримання зброї особовим складом УПП; порушення порядку поводження зі зброєю під час її здачі; недотримання позивачем правил етичної поведінки поліцейського.
За таких обставин колегія суддів погоджується з  висновком суду першої інстанції, що під час службового розслідування встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Отже, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став зазначений вище дисциплінарний проступок, що свідчить про порушення позивачем службової дисципліни. 
Відтак, саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Апеляційний суд вважає, що дії відповідача при проведенні службового розслідування та винесенні оскаржуваних наказів є правомірними, оскільки вчиненні на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо посилань позивача на те, що відповідач не  довід відповідності рівня тяжкості скоєного  проступку рівню обраної міри дисциплінарного  покарання, при цьому засовував до позивача  крайнє і найсуворіше  покарання, у зв`язку з чим рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності  набуло нездоланних дефектів  змісту, що є ознакою його необґрунтованості, колегія суддів зазначає наступне.
Так метою запровадження спеціальних вимог щодо правил поведінки поліцейського, що полягають у неухильному дотриманні ним обов`язків, покладених на нього законом, є, насамперед, формування відповідальності у працівників поліції перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри осіб до поліції. Такі вимоги, у першу чергу, спрямовані на забезпечення законності та дисципліни в органах поліції, сприяють виявленню винних у вчиненні службових (дисциплінарних) правопорушень поліцейських та вжиття до них відповідних заходів дисциплінарного впливу. Питання правомірності притягнення поліцейського до відповідальності вирішується шляхом проведення своєчасного, об`єктивного та якісного службового розслідування за фактом можливого вчинення ним дисциплінарного проступку.
Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту, є однією з підстав звільнення зі служби в поліції та найсуворішим заходом дисциплінарного впливу.
Верховний Суд сформував відповідні правові висновки щодо застосування положень статті 29 Дисциплінарного статуту, якою урегульовано особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану. У постанові від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22, з урахуванням усталеної практики, Верховний Суд вказав, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18, від 28.10.2021 у справі № 520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20 та ін.).
При цьому колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що Дисциплінарною комісією проаналізовано  журнал обліку відвідування та успішності поліцейських зі службової підготовки на 2023 рік (інв. № 551-2023),  та встановила, що старший лейтенант  поліції ОСОБА_13 у 2023 році пропустив більше половини занять з вогневої підготовки. Причинами  невідвідування були лікарняні та відпустка. Позивач за результатами  першого та другого етапів підсумкової перевірки за 2023 рік   проведеної відповідно до вимог Положення про організацію  підготовки працівників  Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 26.01.2016  р. № 50  отримав оцінки «незадовільно». 
Крім цього, під час службового розслідування враховано, що відповідно до облікових даних, внесених до особової справи старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 , станом на 12.03.2024 заохочення відсутні. За час служби в поліції мав дисциплінарні стягнення у вигляді:
суворої догани (наказ УПП в Кіровоградській області ДПП від 26.12.2022 № 16) за відсутність на службі 04.12.2022 без поважних на то причин під час дії воєнного стану в України та посиленого варіанту службової діяльності поліцейських, організованої до завершення (скасування) на території України воєнного стану, відповідно до наказу голови Національної поліції України від 09.08.2022 № 568;
попередження про неповну службову відповідність (наказ ДПП від 08.01.2024 № 15) за навмисне псування спеціального жетону № 0067988, допущене через недбале ставлення до службового майна, яке він зобов`язаний берегти.
Отже на момент накладення оспорюваного стягнення у Позивача  не існувало діюче дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. Дане дисциплінарне стягнення зазначене в особовій справі позивача і  було враховано в якості характеризуючої  обставини його службової діяльності. При цьому було враховано, що  раніше застосовані  до позивача  дисциплінарні стягнення не стали дієвим засобом підтримання службової дисципліни, не стимулювало   позивача до безумовного дотримання  службової дисципліни та не запобігли вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Рішення про накладення дисциплінарного стягнення саме у вигляді звільнення прийняте за результатами службового розслідування та обрано позивачу з урахуванням характеру та суті проступку, а також військового часу. Вчинені ОСОБА_15 дії є грубим порушенням службової дисципліни, що свідчать про скоєння проступку проти інтересів служби, підривають довіру до нього як до носія влади, та призводять до приниження авторитету органів поліції. Дії ОСОБА_14 є такими, що дискредитують звання поліцейського та вказують на безвідповідальне та халатне відношення до службових обов`язків. Причинами та умовами, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія вважала прояв недисциплінованості та ігнорування позивачем особистої відповідальності перед державою та суспільством. Позивачем було вчинено діяння, несумісні з його посадою, оскільки останній скоїв проступки проти інтересів служби, які суперечать покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування до позивача за скоєння дисциплінарного проступку стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, яке є співмірним вчиненому дисциплінарному проступку, при цьому  доводи апеляційної скарги з приводу  скасування в судовому порядку наказу Департаменту патрульної поліції НПУ № 15 від 08 січня 2024 року про застосування до  позивача  дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність не  спростовують цих висновків.
Доводи позивача  про те,  що жодному працівнику які здавали зброю в той період часу коли її здавав позивач не було пред`явлено жодних претензій як черговим так і в подальшому - керівництвом УПП в частині залишення ними місця несення служби є неприйнятними, оскільки  питання здачі зброї та залишення місця служби  іншими поліцейськими  не є предметом розгляду вказаної справи.
Враховуючи встановлений факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про правомірність спірних наказів та відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.
Вимоги щодо поновлення на посаді є похідними від вимог про скасування наказів про застосування до позивача дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в поліції, а тому також задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, вірно встановив фактичні обставини справи та дав їм правову оцінку, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції, що не може бути підставою для скасування судового рішення. 
Керуючись п.1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.
В повному обсязі постанова складена 30 квітня  2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова