ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

23 квітня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/4972/24
Головуючий у першій інстанції – Діденко А. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/710/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В., 
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

                                    У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 629736165 від 27 січня 2022 року у сумі 18 931,25 грн та судові витрати, пов`язані із розглядом справи: судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 січня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 629736165 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» умови договору виконало, перерахувало 27 січня 2022 року ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 12 500 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 . ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 18 931,25 грн, з яких: 12 500 грн заборгованість по кредиту, 6 431,25 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 
Позивач, посилаючись на наявність права вимоги, зазначив, що 28 листопада 2018 року за договором факторингу №28/1118-01 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги, а 23 лютого 2024 року за договором факторингу № 23/0224-01 відступило на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», предметом яких було відступлення фактору права вимог, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. При цьому, право вимоги за договором № 629736165 від 27 січня 2022 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло 05 травня 2022 року шляхом підписання Реєстру прав вимоги № 173. Згодом 28 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за договором факторингу № 28/10/24/У відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі і право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 629736165 від 27 січня 2022 року.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» 18 931,25 заборгованості за кредитним договором № 629736165 від 27 січня 2022 року, що складається із заборгованості за кредитом – 12 500,00 грн, заборгованості за процентами – 6 431,25 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» судові витрати у розмірі 2 422,40 грн судового збору та 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу, а всього 8 422,40 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал» відмовити повністю, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем доведено факт відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора до позивача, оскільки договори факторингу не містять повної інформації щодо їх істотних умов: ціни позову, розмір вимоги, який переходить до позивача як нового кредитора до відповідача, факт оплати позивачем договору факторингу.
Наголошує на тому, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, проте лише 27 січня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір № 629736165. Тобто перший договір факторингу укладено ще до виникнення  кредитних правовідносин між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». На момент укладення договору у ТОВ «Таліон Плюс» дійсне право вимоги не виникло. Відповідно не може відступатися вимога, яка на час укладення договору факторингу ще не існувала.
Відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Юніт Капітал» у встановлений судом строк не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суду – скасувати, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 порушив зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, унаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором № 629736165 від 27 січня 2022 року у сумі 18 931,25 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 12 500 грн та заборгованості за процентами у розмірі 6 431,25 грн
Апеляційний суд з наведеними висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.
У справі встановлено, що 28 листопада 2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно з п.2.1. якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, зазначених вказаним договором (а.с. 78-84).
Відповідно до п. 1.3, 4.1 указаного договору, під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.
28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору, та закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с. 100).
31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою текст договору факторингу №28/1118-01 викладено у новій редакції. Зокрема, пункти 1.3, 4.1 викладено у такій редакції: право вимоги – право грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникають у майбутньому. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує (а.с. 101-107).
31 грудня 2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою строк дії Договору продовжено до 31 грудня 2022 року (а.с. 111).
27 січня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 629736165, за умовами якого кредитодавець зобов`язувався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 12 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 25-31).
Договір кредитної лінії № 629736165 підписано ОСОБА_1 електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора (МNV3H5F2). У наведеному договорі зазначено персональні дані ОСОБА_1 . 
Як свідчать копії платіжного доручення від 27 січня 2022 року та довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 04 вересня 2024, кошти в сумі 12 500 грн згідно з договором № 629736165 від 27 січня 2022 року перераховано цього ж числа ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с.74, 75-77).
05 травня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підписано реєстр прав вимоги № 175 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за яким боржником є ОСОБА_1 за кредитним договором № 629736165 від 27 січня 2022 року на загальну суму 16 898,75 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 12 500 грн, заборгованість по відсотках 4 398,75 грн (а.с. 115-117).
31 грудня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою строк дії Договору продовжено до 31 грудня 2023 року (а.с. 112).
31 грудня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за якою сторони домовились продовжити строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с. 114).
23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, за умовами якого клієнт ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити фактору ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Передбачено, що під правом вимоги є всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому (а.с. 118-124).
23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписано реєстр прав вимоги № 1 до договору факторингу № 23/0224-01від 23 лютого 2024 року, за яким боржником є ОСОБА_1 за кредитним договором № 629736165 від 27 січня 2022 року на загальну суму 18 931,25 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 12 500 грн, заборгованість по відсотках 6 431,25 грн (а.с. 127-129).
28 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 28/10/24-У, за умовами якого фактор ТОВ «ФК «Юніт Капітал» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату, а клієнт ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступити факторові ТОВ «ФК «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належать клієнту (а.с. 131-137).
28 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписано реєстр боржників до договору факторингу № 28/10/24-У від 28 жовтня 2024 року, за яким боржником є ОСОБА_1 за кредитним договором № 629736165 від 27 січня 2022 року на загальну суму 18 931,25 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 12 500 грн, заборгованість по відсотках 6 431,25 грн (а.с. 141-143).
Того ж дня, 28 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 28/10/24-У від 28 жовтня 2024 року (а.с. 144).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
За приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. 
Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
З зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про наявність правових підстав для задоволення позову ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.
Звертаючись з цим позовом та обґрунтовуючи заявлені вимоги, ТОВ «Юніт Капітал» указувало на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» – до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» – до ТОВ «Юніт Капітал» на підставі договорів факторингу, які укладені 28 листопада 2018 року, 23 лютого 2024 року та 28 жовтня 2024 року, та на підставі додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги про відсутність у ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 629736165 від 27 січня 2022 року, колегія суддів виходить з такого.
На час укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» предмет правочину, тобто право майбутньої вимоги мало бути визначене, проте відповідної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення цього договору факторингу не існувало і сторони не могли передбачити, що 27 січня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладе договір кредитної лінії № 629736165 саме з відповідачем. 
На час укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» не індивідуалізовано належним чином предмет правочину, а інформація щодо ОСОБА_1 , як боржника, зазначена у реєстрі боржників № 175 від 05 травня 2022 року, тобто через 3,5 роки після укладення договору факторингу.
Підставою зміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.
Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).
Суд апеляційної інстанції констатує, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, однак наведене стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).
Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування – належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додаткової угоди. За умовами пункту 3.1.2, фінансування – належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. Пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта (а.с. 78-84).
Пунктами 2, 3, 4 реєстру прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» сторони погодили, що сума фінансування, належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимог, складається з двох частин. Перша частина суми фінансування становить 3,8% від основної суми заборгованості (тіла кредиту), що складає 18 425 949,37 грн. Перша частина фінансування за цим реєстром прав вимоги, підлягає сплаті фактором у чотири етапи, до 20 числа кожного календарного місяця після укладення цього реєстру. Кожний платіж повинен бути не менше 25% від першої суми фінансування (а.с. 115-117).
Проте, позивачем не надано належних доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, як і за іншими договорами факторингу.
Твердження ТОВ «Юніт Капітал», наведені в обґрунтування додаткових пояснень щодо того, що відсутність доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28 листопада 2018 року, від 23 лютого 2024 року та від 28 жовтня 2024 року, з урахуванням встановлених обставин цієї справи, не спростовують факт набуття позивачем права вимоги за кредитним договором № 629736165 від 27 січня 2022 року, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що: « Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.
Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги».
Таким чином, наявні у справі реєстри прав вимог, де боржником указано ОСОБА_2 , самі по собі не свідчать про набуття позивачем прав кредитора відносно позичальника, оскільки належними доказами набуття таких прав, крім реєстрів, мають бути докази, що підтверджують оплату за договором факторингу.
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути переданим цим товариством спочатку ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу № 23/0224-01 від 23 лютого 2024 року, а згодом 28 жовтня 2024 року на підставі договору факторингу № 28/10/24-У ТОВ «Юніт Капітал».
Отже, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними доказами переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання такого права до останнього кредитора ТОВ «Юніт Капітал».
Викладені в додаткових поясненнях доводи ТОВ «Юніт Капітал» про те, що право вимоги за договором кредитної лінії № 629736165 від 27 січня 2022 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 05 квітня 2022 року на підставі реєстру прав вимоги № 175, є безпідставними, оскільки відступлення майбутніх вимог можливе лише за умови їх визначення та існування саме на момент укладення договору факторингу. На час вчинення договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не індивідуалізовали належним чином предмет правочину.
Ураховуючи наведене у сукупності, суд вважає, що під час апеляційного розгляду цієї справи знайшли підтвердження доводи скаржника про відсутність доказів, які свідчать перехід до ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 629736165 від 27 січня 2022 року. 
З урахуванням викладеного, саме по собі встановлення обставин укладення 27 січня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, договору за № 629736165, не може бути підставою для задоволення вимог ТОВ «Юніт Капітал».
Зазначеного не враховано судом першої інстанції, що призвело до помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал».
Беручи до уваги неправильність застосування районним судом норм матеріального права, апеляційний суд, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову з підстав, наведених вище.
Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. У разі відмови у позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК).
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
При зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплачено 3 633,60 грн (а.с. 222). Оскільки суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та відмовляє у задоволенні позову повністю, з ТОВ «Юніт Капітал» на користь відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 3 633,60 грн за апеляційний розгляд справи.
Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

                                     У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2025 року – скасувати.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 3 633,60 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4А, оф. 10, код ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуюча:                                                                     Н.В. Шитченко

Судді:                                                                              Н.В. Висоцька

                                                                                         О.Є. Мамонова