ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/29983/24	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
 за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року (головуючий суддя ВронаО.В.) у справі №160/29983/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

в с т а н о в и В :
       
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області №118-дс від 31.10.2024 року “Про притягання до дисциплінарної відповідальності”.
В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що оскаржуваний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності прийнято протиправно, оскільки висновок дисциплінарної комісії, яким рекомендовано розглянути питання щодо притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, у вигляді зауваження, є необґрунтованим та безпідставним. Позивачка зазначала, що в оскаржуваному наказі відсутнє чітке зазначення якими діями чи бездіяльністю позивачка вчинила дисциплінарний проступок.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року позов задоволено.
За наслідками розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що фактично підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності стало не врегулювання останньою, у спосіб передбачений законом, потенційного конфлікту, який, за позицією відповідача, мав місце внаслідок того, що чоловік позивачки є засновником та директором суб`єкта підприємницької діяльності, а позивачка обіймала посаду в органі податкової служби, який здійснює контролюючі функції по відношенню до суб`єктів підприємницької діяльності.
Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не було доведено того, які дискреційні повноваження здійснювала чи могла здійснювати позивачка по відношенню до суб`єкта підприємницької діяльності засновником та директором якого є її чоловік. У свою чергу, як зазначив суд першої інстанції, посадові обов`язки позивачки свідчать про те, що остання не виконувала та не могла виконувати такі повноваження по відношенню до цього суб`єкта підприємницької діяльності з огляду на те, що цей суб`єкт підприємницької діяльності фактично не провадить господарську діяльність, а та діяльність яку раніш здійснював суб`єкт підприємницької діяльності, не охоплювалася контрольними чи представницькими 
повноваженнями, які в силу своєї посади здійснювала позивачка.
Крім цього, суд зазначив, що правовою підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності відповідачем визначено п.5 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», але в чому конкретно полягає порушення позивачкою вказаної норми права, виходячи з диспозиції цієї норми, відповідач в оскаржуваному наказі не навів.
З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість оскаржуваного наказу.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач не заперечує встановлені судом першої інстанції обставини, які фактично стали підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, але вважає неправильними висновки суду першої інстанції, що при таких обставинах є неправомірним притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності. Відповідач зазначає, що у спірному випадку позивачка допустила протиправну бездіяльність щодо несвоєчасного повідомлення керівництва про наявність у неї конфлікту інтересів. При цьому, відповідач зазначає, що потенційний конфлікт інтересів – це конфлікт інтересів, який може виникнути в майбутньому, а за встановлених обставин – чоловік позивачки є засновником і директором суб`єкта підприємницької діяльності, такий конфлікт інтересів потенційно міг виникнути, оскільки позивача є посадовою особою податкової служби, яка здійснює контролюючи функції по відношенню до суб`єктів підприємницької діяльності.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 -позивач займає посаду начальника відділу супроводження судових спорів за камеральними перевірками та з адміністрування місцевих податків і зборів з фізичних осіб управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відповідно до витягу з  наказу №318-о від 08.07.2022 року про переведення на посаду.
18.09.2024 року начальником управління запобігання корупції керівнику Головного управління ДПС у Дніпропетровській області подано доповідну записку №1218/04-36-14-15 щодо можливого порушення позивачем вимог ст. 28 Закону №1700-VII “Про запобігання корупції”.
Суть питання: з метою упередження виникнення конфлікту інтересів під час виконання службових повноважень посадовими особами відповідача шляхом моніторингу Єдиного державного реєстру декларацій встановлено наявність приватного інтересу у позивача у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) її близька особа – чоловік є керівником та засновником ТОВ “ЕНЕРГОЕКОГРУП” (код ЄДРПОУ: 42141821) та зареєстрований як фізична особа-підприємець.
Тобто, в період перебування на посаді ОСОБА_1 відповідно до вимог п. 1, 2, 4 ч.1 ст.28 Закону №1700-VII не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, не повідомлено не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли вона дізналася про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, не вжито заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
20.09.2024 року позивачем своєму керівнику подано повідомлення про потенційний конфлікт інтересів (№9578/04-36-07-09), в якому вказано, що з метою упередження будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів під час виконання наданих службових повноважень, “інформує, що її близька особа чоловік ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є директором, засновником та кінцевим бенефіціаром ТОВ “ЕНЕРГОЕКОГРУП” (код ЄДРПОУ 42141821), яке перебуває на податковому обліку у Шевченківській ДПІ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про що їй стало відомо з особистої розмови лише 20.09.2024.
Наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.09.2022 №550 “Про врегулювання потенційного конфлікту інтересів у ОСОБА_1 ” усунуто ОСОБА_1 , як начальника відділу супроводження судових спорів за камеральними перевірками та з адміністрування місцевих податків та податків і зборів з фізичних осіб управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі у його прийнятті з питань, пов`язаних з ТОВ “ЕНЕРГОЕКОГРУП”; визначено іншу особу підпорядкованого підрозділу, яка буде здійснювати відповідно до вимог чинного законодавства розгляд та прийняття рішень, вчинення дій стосовно суб`єкту господарювання, яким є ТОВ “ЕНЕРГОЕКОГРУП”.
Наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 24.09.2024 року №272-дп порушено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 , утворено Дисциплінарну комісію, якій доручено здійснити дисциплінарне провадження.
23.10.2024 року позивачем  голові Дисциплінарної комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області були подані пояснення, в яких позивач зазначила про відсутність  у неї як у державного службовця потенційного конфлікту інтересів, який зумовлюється сімейними обставинами та підтверджується відсутністю господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГОЕКОНРУП” (ЄДРПОУ 42141821) та повідомила , що ФОП ОСОБА_2 припинив господарську діяльність та державну реєстрацію, як ФОП, ще задовго до розгляду дисциплінарної справи.
Дисциплінарною комісією відповідача 24 жовтня 2024 року на ім`я керівника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області складено подання №1355/04-36-14-15, в якому вказано, що за результатами розгляду дисциплінарної справи №168 комісією зроблено висновок про наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, визначеного п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону №889-VIII, а саме: позивач, перебуваючи на відповідній посаді, не було врегульовано протягом терміну, встановленого п. 2 ст. 28 Закону №1700-VII потенційний конфлікт інтересів, обумовлений діяльністю близької особи – її чоловіка, який є керівником та засновником ТОВ “ЕНЕРГОЕКОНРУП” (ЄДРПОУ 42141821) та рекомендовано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.
31.10.2024  позивачем  подано пояснення  керівнику Головного управління ДПС у Дніпропетровській області .
Наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 31.10.2024 №118-дс “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності” ОСОБА_1 на підставі статей 65, 66 і 77  Закону України “Про державну службу” оголошено зауваження.
Не погодившись з оскаржуваним наказом, позивачка звернулася з позовом до суду. 
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно із ч.1 ст.64 Закону №889 за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.65 Закону №889 підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Отже, дисциплінарний проступок визначається законом як протиправна винна дія або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Частиною 2 статті 65 Закону №889 визначено дії/бездіяльність державного службовця, які визначаються цим Законом як дисциплінарний проступок.
Як зазначено вище фактично підставою для застосування до позивачки дисциплінарного стягнення стало не врегулювання останньою потенційного конфлікту, чим порушено вимоги п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції».
У свою чергу, правовою підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності відповідачем визначено п.5 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу».
Згідно із до п.5 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу» дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
Отже, вказана норма, яку визначено відповідачем як правову підставу для застосування до позивачки дисциплінарного стягнення, не передбачає того, що невиконання державним службовцем вимог Закону України «Про запобігання корупції» є дисциплінарним проступком.
В той же час, Закон України «Про запобігання корупції» встановлює, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особа притягається, у тому числі до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.
Згідно із ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Із законодавчо визначеного поняття «потенційний конфлікт інтересів» вбачається, що потенційний конфлікт інтересів має три елементи.
Перший елемент це наявність у державного службовця повноваження, які можуть бути використані для задоволення приватного інтересу. 
Другий елемент це наявність у державного службовця приватного інтересу в тій сфері, в якій він виконує зазначені вище повноваження. 
І третій елемент це ризик впливу приватного інтересу державного службовця на об`єктивність чи неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених обов`язків та повноважень в майбутньому.
При цьому, всі три елементи повинні бути доведені, а не ґрунтуватися на припущеннях. 
Подібний правовий висновок зроблено Верховним Судом у справі №826/15347/17 (постанова від 23.12.2020).
У спірному випадку суд апеляційної інстанції вважає можливим погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не було обгрунтовано та доведено того, що у позивачки наявні повноваження, обумовлені займаною нею посадою, які можуть бути використанні нею для задоволення приватного інтересу.
Так, суд першої інстанції обгрунтовано звернув увагу на повноваження позивачки, які обумовлені її посадовими обов`язками. Позивачка обіймає посаду начальника відділу супроводження судових спорів за камеральними перевірками та з адміністрування місцевих податків і зборів з фізичних осіб управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області. Посадові обов`язки позивачки визначені Посадовою інструкцією державного службовця, яку затверджено 11.07.2022 В.о. начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області. Фактично повноваження позивачки, виходячи з її посадової Інструкції, пов`язані з представництвом інтересів ГУ ДПС в судах при розгляді справ та пов`язаними з цим питаннями: аналітика позовної роботи, організація контролю за виконанням рішень суду та інше.
Відповідачем а ні під час службового розслідування, а ні в наказі про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності не зазначено та не визначено того, які саме посадові повноваження позивачки, обумовлені займаною нею посадою, можуть бути використанні останньою для задоволення приватного інтересу.
Тобто, відповідачем не було доведено усіх складових елементів поняття «потенційний конфлікт інтересів», що свідчить про необгрунтованість його позиції про порушення позивачкою п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», що, у свою чергу, фактично і стало підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності.
З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення відповідача є необгрунтованим, що є підставою для його скасування.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі №160/29983/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступна та резолютивна частина проголошені 20.05.2025
Повний текст постанови складено 21.05.2025
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк