П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
26 травня 2025 року                                                                                          місто Київ
справа № 758/2235/24
        провадження № 22-ц/824/1911/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 
 
сторони:
позивач -   ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
 
розглянувши  у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року, ухвалене у складі судді Петрова Д.В.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерне товариство «Страхова компанія ББС Іншуранс», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 треті особи: АТ «Страхова компанія ББС Іншуранс», ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 23 вересня 2023 року о 15:50 год за адресою: м. Київ, просп. Правди, буд. 47, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «BMW 520D» державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою під час зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «BMW 328» державний номерний знак НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .. Внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди.
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 7 листопада 2023 року в справі №758/12008/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № 214754483, виданого АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс», дійсного на дату ДТП.
Так, згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «BMW 328» державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 50 379, 41 грн.
2 грудня 2022 року між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія Уніка» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 030229/4605/0000414, відповідно до якого, були застраховані майнові ризики страхувальника, зокрема, що пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням транспортним засобом «BMW 328» державний номерний знак НОМЕР_2 .
У зв`язку з настанням страхового випадку, ПрАТ «СК Уніка» було здійснено розрахунок та виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 60 441, 57 грн.
Згідно розрахунку № СНС 4508101 від 25 вересня 2023 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW 328» державний номерний знак НОМЕР_2 склала 100 441, 57  грн., а відтак, позивач вважав, що підлягає стягненню з відповідача на його користь різниця між фактично завданою шкодою та сплаченим страховим відшкодуванням. 
Просив стягнути з відповідача 40 000 грн. різниці між фактично завданою шкодою та сплаченим страховим відшкодуванням, 10 000 грн. моральної шкоди, 12 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 3 800 грн. витрат пов`язаних з проведенням оцінки пошкодженого транспортного засобу та 2 422, 40 грн. витрат по сплаті судового збору. 
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: АТ «Страхова компанія ББС Іншуранс», ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - залишено без задоволення.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. 19 липня 2024 року подав через засоби поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача різниці між фактично завданою шкодою та сплаченим страховим відшкодуванням, оскільки судом не повно з`ясовано обставини справи, зокрема, щодо відсутності підстав для здійснення виплати АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс», незважаючи на встановлений полісом ліміт, так і відсутності підстав для відшкодування повної вартості відновлювального ремонту ПрАТ «Страхова компанія «Уніка».
Зокрема, в апеляційній скарзі посилається на рахунок від 25 вересня 2023 року № СНС 4508101, згідно якого, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW 328» державний номерний знак НОМЕР_2 склала 100 441, 57  грн. Оскільки страховиком позивача було виплачено страхове відшкодування в розмірі 60 441, 57 грн. (з урахуванням розміру франшизи), різниця між вартістю відновлювального ремонту та виплаченою страховою сумою складає 40 000 грн. та підлягає стягненню з відповідача.
Щодо стягнення моральної шкоди зазначає, що в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції не зазначені підстави відмови позовної вимоги в цій частині.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Воловик К.С. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки зазначені апелянтом доводи є безпідставними, а рішення суду першої інстанції обґрунтоване та таке, що прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що ліміт страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс» становить 320 000 грн. (страхувальник відповідача), а за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (КАСКО), укладеного позивачем з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», на суму 800 000 грн., не перевищує суму матеріального збитку визначеного у висновку в розмірі 50 379, 41 грн.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від  26 травня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 23 вересня 2023 року о 15:50 год за адресою: м. Київ, просп. Європейського Союзу (Правди), буд. 47, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «BMW 520D» державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою під час зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «BMW 328» державний номерний знак НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_1 .
Внаслідок ДТП, транспорті засоби отримали механічні пошкодження, а відтак, позивачу було завдано матеріальної шкоди.
Відповідно до ч.3 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 7 листопада 2023 року в справі №758/12008/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина відповідача у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає додатковому доведенню.
Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» від 2 грудня 2022 року № 030229/4605/0000414, укладеного між позивачем та ПрАТ «Уніка», транспортний засіб позивача був застрахований на загальну суму 800 000 грн.
Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 785/11-23, розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «BMW 328» державний номерний знак НОМЕР_2 становить 50 739, 41 грн.
Згідно акту виконаних робіт від 21 листопада 2023 року № Н4508101 транспортного засобу «BMW 328» державний номерний знак НОМЕР_2 , вартість ремонту склала 61 304, 59 грн.
Відповідно до страхового акту № 13368438115, у зв`язку з настанням страхового випадку, ПрАТ «СК Уніка» було здійснено розрахунок та виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 60 441 грн 57 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 117498 від 11 жовтня 2023 року.
Згідно копії Поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-214754483, відповідач та АТ «СК «ББС Іншуранс» уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, згідно якого ліміт страхового відшкодування складав 320 000 грн.
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, виходив із того, що розмір цивільно-правової відповідальності відповідача застрахований на суму, що не перевищує не тільки фактичний розмір матеріального збитку, що був завданий та виплачений позивачу внаслідок ДТП, а й розмір вимог заявлених у позовній заяві. 
З такими висновками суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, з огляду на таке.
Згідно із ч.1 п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
За вимогами ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина  зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Отже, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 7 листопада 2023 року в справі №758/12008/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Згідно з  п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону цього ж Закону, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна, зокрема, щодо розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. 
Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 785/11-23, виконаного на замовлення позивача оцінювачем ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача «BMW 328» державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 89 340, 66 грн., вартість матеріального збитку - 55 757, 16 грн.
З матеріалів справи убачається, що позивачем наданий висновок не оспорювався, в судовому порядку недійсним не визнавався, клопотання про повторну оцінку не заявлялось. Отже, колегія суддів вважає його таким, що визнається сторонами, зокрема і апелянтом.
Разом з тим, документами, які підтверджують вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача є рахунок від 25 вересня 2023 року № СНС 4508101 на суму 100 441, 57 грн., акт виконаних робіт (відкритий 21 листопада 2023 року, закритий 30 листопада 2023 року) № Н4508101 на суму 61 304, 59 грн., акт виконаних робіт (відкритий 8 січня 2024 року, закритий 11 січня 2024 року) на суму 39136, 98 грн., видані ФОП ОСОБА_4 (а.с.36,39,41).
Страховим актом ПрАТ «Страхова компанія Уніка» № 13368438115 кваліфікували ДТП, в якій автомобіль позивача зазнав пошкоджень та погодили виплатити своєму страхувальнику страхове відшкодування  в розмірі 60 441, 57 грн. (з вирахуванням 40 000 грн. франшизи, згідно умов страхового договору) (а.с.37).
Платіжною інструкцією АТ КБ «ПриватБанк» від 11 жовтня 2023 року                                                         № 117498 підтверджується виплата страхового відшкодування в розмірі 60 441, 57 грн., платник ПрАТ «Страхова компанія Уніка» на рахунок ФОП ОСОБА_4 (а.с.40).
Листом без вказівки на номер та дату листа, ФОП ОСОБА_4 повідомив позивача, що ремонт його автомобіля було виконано згідно акту виконаних робіт № Н4508101 від 30 листопада 2023 року. Оплату страхового випадку було здійснено ПрАТ «Страхова компанія Уніка» в сумі 60 441, 57 грн. (а.с. 38). 
Отже, з аналізу наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів приходить до висновку, що встановлена у висновку № 785/11-23 вартість матеріального збитку в розмірі 55 757, 16 грн., страховий акт ПрАТ «Страхова компанія Уніка» № 13368438115 на суму 60 4441, 57 грн., платіжна інструкція АТ КБ «ПриватБанк» від 11 жовтня 2023 року № 117498 на суму 60 441, 57 грн., лист ФОП ОСОБА_4 є належними та допустимими доказами встановлення вартості матеріального збитку завданого автомобілю позивача внаслідок ДТП винною особою ОСОБА_2 , виплати йому страхового відшкодування та здійснення відновлювального ремонту. 
Посилання позивача в апеляційній скарзі на рахунок від 25 вересня 2023 року № СНС 4508101, згідно якого, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW 328» державний номерний знак НОМЕР_2 склала 100 441, 57 грн., як на підставу стягнення з відповідача різниці між вартістю відновлювального ремонту та виплаченою страховою сумою складає 40 000 грн. не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Як установлено судом та не заперечується сторонами, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ                      № 214754483, виданого АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс», дійсного на дату ДТП. Страхова сума на одного потерпілого за завдання шкоди життю і здоров`ю складає 320 000 грн., за заподіяння шкоди майну - 160 000 грн. (а.с. 93).
Отже, з аналізу наданих сторонами доказів, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надано правильну оцінку таким, оскільки ні сума матеріального збитку, ні вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача «BMW 328» державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно висновку № 785/11-23, ні рахунок ФОП ОСОБА_5 та надані ним акти виконаних робі, в сукупній сумі не перевищують ліміт страхового відшкодування згідно договору страхування позивача, укладеного з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» (ліміт 800 000 грн.), та договору страхування відповідача, укладеного з АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс» (ліміт за заподіяння майну 160 000 грн.).
Також колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази, на підтвердження того, що акт виконаних робіт (відкритий 8 січня 2024 року, закритий 11 січня 2024 року) на суму 39136, 98 грн., виданий ФОП ОСОБА_4 , стосується страхового випадку, який є предметом цього спору.
У ч.1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
У відповідності до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №369/3461/17 від 9 жовтня 2019 року відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 4 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказано, що системний аналіз пункту 32.7 ч. 1  ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22, абзацу третього п. 3 ч. 1 ст. 988, ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
З огляду на ці обставини, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в повній мірі, страховик взяв на себе обов`язки по виплаті завданої ним шкоди на умовах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір вимог позивача не перевищує страхову суму.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки рішення суду не підлягає скасуванню, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.
Керуючись  ст. ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем, залишити без задоволення.
Рішення  Подільського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

 
Суддя-доповідач:                                                                  О.І. Шкоріна
 
Судді:                                                                                     Л.Д. Поливач
 
                                                                                                А.М. Стрижеус