ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 травня 2025 року
м. Київ
справа № 463/3229/21
провадження № 51-2620 км 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                   ОСОБА_4 ,
прокурора                                                          ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу представника Фермерського господарства ОСОБА_6 - ОСОБА_7 (далі - представник ФГ - ОСОБА_6 ) на ухвалу судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Суддя Личаківського районного суду м. Львова ухвалою від 10 жовтня 2024 року відмовив у відкритті кримінального провадження за нововиявленими обставинами за заявою представника ФГ - ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами в частині перегляду за нововиявленими обставинами ухвали судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 2021 року у справі № 463/3229/21, якою відмовлено у відкритті кримінального провадження за нововиявленими обставинами за заявою представника ФГ - ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року у справі № 463/3229/21.
Заяву представника ФГ - ОСОБА_6  про перегляд за нововиявленими обставинами в частині перегляду за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року у справі № 463/3229/21, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові, зобов`язання до вчинення дій, постановив повернути.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року поновлено ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження, апеляційну скаргу представника ФГ - ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження за заявою представника ФГ - ОСОБА_6 про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами - без змін. 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Зі змісту касаційної скарги представника ФГ -  ОСОБА_6 вбачається, що, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, він просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вимоги поданої касаційної скарги скаржник обґрунтовує тим, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України (далі - КСУ) від 10 квітня 2024 року ч. 1 ст. 459 КПК України не містить заборони перегляду за нововиявленими обставинами ухвал слідчих суддів, що набрали законної сили, а нововиявленою обставиною у цьому випадку є ухвала Львівського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року, у якій вказано зазначене вище рішення КСУ.
При цьому стверджує, що оскаржувані ухвали постановлені з порушеннями приписів статей 55, 56, 370, 419, 459, 460, 462, 464 КПК України.
Від учасників судового провадження заперечення на касаційну скаргу 
не подавалися.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 просила касаційну скаргу  ОСОБА_6 залишити без задоволення, а судові рішення - без зміни.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Із матеріалів провадження убачається, що скаржник, обґрунтовуючи можливість перегляду за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді, посилається на ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року, де згадується Рішення КСУ від 10 квітня 2024 року, у якому КСУ дійшов висновку про відповідність Конституції України припису ч. 1 ст. 459 КПК України: «судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами», оскільки він не містить заборони на перегляд за нововиявленими обставинами будь-яких судових рішень, що набрали законної сили, зокрема ухвал слідчих суддів. 
Водночас колегія суддів зазначає, що порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований гл. 34 КПК України, де наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.
Згідно з вимогами ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, зокрема, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
На підставі пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.
Крім того, положення ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.
Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 
03 лютого 2020 року (справа № 522/14170/17, провадження №  51-1836кмо19).
До того ж, колегія суддів зазначає, що суддя Личаківського районного суду м. Львова ухвалою від 10 жовтня 2024 року відмовив у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою представника ФГ - ОСОБА_6  про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 2021 року, оскільки в його заяві не наведено обставин, що могли вплинути на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року у справі № 463/3229/21, та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою під час судового розгляду, а також ним не наведено обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин для перегляду саме вказаної ухвали слідчого судді. З урахуванням зазначеного суддя дійшов висновку, що вся мотивація поданої представником ФГ - ОСОБА_6 заяви стосується виключно перегляду за нововиявленими обставинами ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 2021 року, яку останній вказує, як на судове рішення, яке необхідно переглянути за нововиявленими обставинами.
Водночас у своєму рішенні суддя місцевого суду дійшов висновку, що  в частині вимоги про скасування ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року в справі № 463/3229/21 заява представника ФГ - ОСОБА_6 не відповідає вимогам ч. 2 ст. 462 КПК України, а тому в цій частині його заяву слід повернути.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ФГ - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року.
Зі свого боку апеляційний суд скаргу  ОСОБА_6 на наведене вище судове рішення залишив без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. 
Апеляційний суд дійшов висновку про законність ухвали судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою представника ФГ -  ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вказаної вище ухвали слідчого судді, належним чином обґрунтував своє рішення та зазначив таке. 
Згідно з практикою Верховного Суду системне тлумачення положень статей 459, 462 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути (постанова Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30 січня 2024 року, справа № 389/766/20).
Отже, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами згідно з  п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України можуть бути обставини, які не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення.
Як убачається з ухвали апеляційного суду, ОСОБА_6 звернувся до Личаківського районного суду м. Львова із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 2021 року, якою відмовлено у відкриті кримінального провадження за нововиявленими обставинами за заявою представника ФГ - ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року.
Як на нововиявлені обставини, ОСОБА_6 покликався на рішення Львівського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року у справі № 461/2373/24, а також на рішення КСУ від 10 квітня 2024 року, в яких суди констатували, що оспорюваний припис ст. 459 КПК України не містить заборони про перегляд за нововиявленими обставинами будь-яких видів судових рішень, що набрали законної сили.
Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що у заяві представника ФГ - ОСОБА_6 не наведено обставин, що могли вплинути на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року в справі № 463/3229/21 і не були відомі суду та йому під час судового розгляду, а також не наведено скаржником обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин для перегляду вказаної ухвали слідчого судді. Вся мотивація поданої ОСОБА_6 заяви стосується виключно перегляду за нововиявленими обставинами ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 2021 року.
Також суд погодився з твердженням судді місцевого суду про те, що в частині вимог про скасування ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року заява ОСОБА_6 не відповідає вимогам ч. 2 ст. 462 КПК України та її необхідно повернути.
Отже, суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу місцевого суду, ретельно перевірив і проаналізував доводи представника ФГ - ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі, та дав на них переконливі відповіді, зазначивши в ухвалі підстави їх необґрунтованості.
З таким висновком погоджується й суд касаційної інстанції, адже наведені обставини свідчать про те, що апеляційний суд діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Усупереч твердженням скаржника ухвала апеляційного суду узгоджується з приписами статей 370, 419 КПК України, є обґрунтованою та вмотивованою, підстав вважати її незаконною в ході касаційного розгляду не встановлено.
Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 03 лютого 2020 року у справі № 522/14170/17, не всі судові рішення підлягають  перегляду за нововиявленими обставинами, а лише ті, якими завершується розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції.
У Рішенні КСУ від 10 квітня 2024 року, на яке посилається у скарзі представник ФГ - ОСОБА_6 , не йдеться про те, що будь-яке рішення слідчого судді може бути переглянуте за нововиявленими обставинами.
Зазначене вище узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 лютого 
2025 року (справа № 991/7253/23, провадження № 51-7441кмо23), відповідно до якого рішення за наслідками перегляду за нововиявленими обставинами може бути оскаржене в порядку, передбаченому КПК України, для оскарження того рішення, перегляду якого вимагала зацікавлена особа.
Ухвала слідчого судді може бути переглянута слідчим суддею під час досудового розслідування за нововиявленими обставинами, зазначеними у ч. 2 ст. 459 КПК України, коли вона безпідставно обмежує конституційні права та свободи людини і її подальша чинність суперечитиме меті здійснення кримінального судочинства, а також якщо вона не втратила законної сили внаслідок спливу строку її дії або внаслідок її виконання та відсутні інші засоби правового захисту цих прав і свобод (апеляційне оскарження, періодичний перегляд, нове звернення тощо).
Таким чином, ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року та Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року щодо представника ФГ -  ОСОБА_6 є законними та обґрунтованими.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону в провадженні колегією суддів Верховного Суду не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування оскаржених судових рішень та задоволення касаційних вимог представника ФГ -  ОСОБА_6  немає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року залишити без зміни, а касаційну скаргу представника ФГ -  ОСОБА_6 - без  задоволення. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                                    ОСОБА_2                                   ОСОБА_3