КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/26744/24
№ апеляційного провадження: 33/824/2168/2025 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
10 квітня 2025 року                                                                                                 м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Боднарчук Інни Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року під головуванням судді Проскурні О.І., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А :
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
                                                                   
Судом встановлено, 23 листопада 2024 року о 00 год. 05 хв. у м. Києві по вул. Верховинній, 81, ОСОБА_1 керувала автомобілем «Daewoo Matiz», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. У встановленому законодавством порядку, зі згоди ОСОБА_1 , огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря-нарколога в медичному закладі та підтверджується висновком лікаря (результат 1,74 ‰ проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9«а» Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Не погодившись з указаною постановою, 14 березня 2025 року адвокат Боднарчук І.О. в інтересах  ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року та постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що застосовуючи протокол про адміністративне правопорушення у якості доказу, що підтверджує винність ОСОБА_1 суд першої інстанції не надав оцінку чи відповідає даний протокол вимогам ст. 256 КУпАП та Наказу МВС України від 07 листопада 2015 року №1395. Якщо ні, то протокол не може бути належним та допустимим доказом.
Вказує, що зупинка транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1 була незаконною.
 
Зазначає, що постанова серії ЕНА №3529400 від 23 листопада 2024 року не є належним та допустимим доказом законності другої зупинки, оскільки відсутні відеозаписи події та не була вручена під підпис ОСОБА_1 .
 
Посилається на те, що ознак сп`яніння саме працівниками поліції не було ніде зафіксовано.
 
Окрім цього, звертає увагу що направлення на огляд в медичний заклад в матеріалах справи відсутнє, відповідно огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП і вважається недійсним.
 
Також, відсутнє відсторонення від керування транспортним засобом, посвідчення водія тимчасово не вилучалося та не були роз`яснені права передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.
 
Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що у працівників поліції було достатньо підстав вважати, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а тому огляд проведений з порушенням вимог законодавства і є недопустимим доказом.
 
Вважає, що отримання результатів огляду у 1,74 ‰ проміле могло бути хибно-позитивним результатом у зв`язку з використанням ОСОБА_1 керосину та його залишків у ротовій порожнині.
 
Під час апеляційного розгляду суд заслухав пояснення ОСОБА_1 та її захисниці - адвоката Боднарчук І.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її з наведених в ній підстав.
 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
 
Згідно з положеннями ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Судом першої інстанції дотримано вказаних вимог закону.
Районний суд визнаючи  ОСОБА_1  винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказав, що вина останньої в інкримінованому адміністративному правопорушенні підтверджуєтьсясукупністю наявних у справі доказів, зокрема: 
 
- протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовані обставини вчинення адміністративного правопорушення; 
 
- відеозаписом, на якому зафіксована згода ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння (3 хв 45 сек), процес проходження огляду на стан сп`яніння, роз`яснення лікарем-наркологом ознак алкогольного сп`яніння, наявних у ОСОБА_1 (1 год 12 хв), а в подальшому пропозиція на проходження повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння та відмова ОСОБА_1 від повторного огляду (1 год 17 хв);
 
- висновком лікаря-нарколога КНП КМНКЛ «Соціотерапія» від 23 листопада 2024 року, № 006195, про наявність стану сп`яніння, результат тесту - 1,74 ‰, також висновок містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з результатами огляду.
 
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
 
Так, відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
 
Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
 
Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
 
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
 
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
 
Згідно з п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
За керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.
 
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
 
Так, матеріали справи містять DVD-R-диск, на якому наявний відеофайл, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшла огляд на стан сп`яніння в медичному закладі (а.с. 8).
 
Убачається, що відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 180158 від 23 листопада 2024 року, відповідно до змісту якого 23 листопада 2024 року о 00 год. 05 хв. у м. Києві по вул. Верховинній, 81, ОСОБА_1 керувала автомобілем «Daewoo Matiz», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. У встановленому законодавством порядку, зі згоди ОСОБА_1 , огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря-нарколога в медичному закладі та підтверджується висновком лікаря (результат 1,74 ‰ проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9«а» Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2-3).
 
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.
 
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з  метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом  лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції складеного КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» 23 листопада 2024 року, ОСОБА_1 23 листопада 2024 року о 00 год 20 хв перебувала у стані алкогольного сп`яніння - 1,74 ‰ (а.с. 4).
 
Відтак, огляд ОСОБА_1 здійснено у встановленому законом порядку з дотриманням вимог чинного законодавства.
Доводи апеляційної скарги про те, що зупинка транспортного засобу була незаконною є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не вказала будь-яких заперечень щодо вказаної обставини. Дії працівників поліції  установленому законом порядку не оскаржила.
 
Посилання захисника про те, що ОСОБА_1 не роз`яснювалися її права, спростовуються її підписом у протоколі про адміністративне правопорушення про ознайомлення з правами, передбаченими ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП, а також відеозаписом, де зафіксована відмова ОСОБА_1 від роз`яснень її прав.
 
Суд апеляційної інстанції критично оцінює аргументи ОСОБА_1 про те, що результати огляду на стан сп`яніння можливо зумовлені тим, що за деякий час до огляду вона набирала в ротову порожнину керосин, оскільки під час проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не повідомляла лікарю про зазначені обставини, погодилася з результатами проведеного огляду і відмовилася від проходження повторного тесту. Разом з тим, при проведенні огляду ОСОБА_1 не просила лікаря провести огляд у інший спосіб, наприклад шляхом аналізу її крові.
 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують самого факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
 
Отже  наявні у справі докази узгоджуються між собою та у своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 положень п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому їх правильно покладено судом першої інстанції в обґрунтування висновків про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за встановлених обставин.
 
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для їх скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
 
Таким чином, підстав для скасування постанови Святошинського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката Боднарчук Інни Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню - залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                Т.А. Слюсар