ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2025 року	Львів	Справа № 500/4592/24 пров. № А/857/27770/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Носа С.П., Коваля Р.Й.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року (судді Мандзія О.П., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Тернопіль повний текст рішення 26.09.2024) у справі №460/7380/24 за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-
ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Тернопільській області 25.07.2024 звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 у якій просить стягнути податковий борг в сумі 53261,00 грн.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Вказує про оскарження податкового повідомлення-рішення.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно із частиною 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
ОСОБА_1 подала клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів, а саме ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі №500/6791/24, яка набрала законної сили.
ОСОБА_1 подала клопотання в якому вказує, що апелянтом в апеляційній скарзі зазначалось, що він не був обізнаний про розгляд судом першої інстанції справи № 500/4592/24, а тому був позбавлений можливості подавати свої аргументи та заперечення проти позову, а тому звернеться до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправним та скасування Податкового повідомлення-рішення від 14.04.2023 №0356993-2411-1919 на суму 53 261,00 грн. на підставі якого суд першої інстанції виніс рішення у даній справі. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 у справі № 500/6791/24 відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в тому числі від 14.04.2023 №0356993-2411-1919 на суму 53 261,00 грн. на підставі якого суд першої інстанції виніс рішення у справі № 500/4592/24. Повідомила суд, що 18.02.2025 року ГУ ДПС у Тернопільській області у справі № 500/6791/24 подало клопотання про закриття провадження у справі, оскільки ГУ ДПС у Тернопільській області за результатом проведеного аналізу нарахувань та звірки, здійснено відкликання податкових-повідомлень рішень, а саме: податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС від 14.04.2023 № 0356993-2411-1919 на суму 53261 грн. та від 08.03.2024 № 0026937-2407-1915-UA61060010000070653 на суму 54899,80 грн. щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. На підтвердження вище зазначеного, ГУ ДПС у Тернопільській області подало відповідні докази (Інтегровану картку платника з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки; скрін-шоти з ІКС Податковий блок щодо відкликання спірних ППР). Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 року провадження у справі № 500/6791/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.03.2024 та від 14.04.2024 - закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору. Оскільки податкове повідомлення-рішення від 14.04.2023 №0356993-2411-1919 на суму 53 261,00 грн. на підставі якого суд першої інстанції виніс рішення у даній справі відкликано - то відсутній предмет спору у даній справі. Таким чином, у суду апеляційної інстанції є всі підстави щоб скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у даній справі згідно ст.ст. 238, 319 КАС України та повернути ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір за подачу апеляційної скарги у даній справі. Просить долучити до матеріалів справи: клопотання ГУ ДПС у Тернопільській області від 18.02.2025 року у справі № 500/6791/24; інтегровану картку платника з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки; скрін-шоти з ІКС Податковий блок щодо відкликання спірних ППР; повернути судовий збір.
Колегія суддів дійшла висновку про долучення до матеріалів справи вказаних доказів, оскільки такі не були долучені до суду першої інстанції з причин, що не залежали від відповідача.
Згідно статті 311 КАС України призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, поданих клопотань у їх сукупності, колегія суддів вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків.
Згідно з довідки Головного управління ДПС у Тернопільській області за відповідачем станом на 29.05.2024 рахується податковий борг в сумі 53261,00 грн. по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, що також підтверджується розрахунком суми позовних вимог з податкового боргу та відображений в інтегрованій картці платника податків.
Податковий борг виник у зв`язку з несплатою платником податків грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 14.04.2023 за №0356993-2411-1919.
З метою погашення заборгованості контролюючим органом була виставлена та надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення податкова вимога форми "Ф" від 04.04.2023 №0001221-1306-1900, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у суду відсутні докази сплати відповідачем податкового боргу в сумі 53261 грн.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та поданих відповідачем доказів колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.
Положеннями підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Як визначено підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Також, відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Із змісту пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України слідує, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
У відповідності до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно із пп. "а" пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п.54.5 ст.54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до положень пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно пунктів 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Податковий борг має бути узгодженим, що означає, що платник, з якого контролюючий орган стягує суму боргу, має бути обізнаний про суми та підстави виникнення боргу.
Як встановлено статтею 60  ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: 60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; 60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; 60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; 60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправним та скасування Податкового повідомлення-рішення від 14.04.2023 №0356993-2411-1919 на суму 53 261,00 грн. на підставі якого суд першої інстанції виніс рішення у даній справі.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 у справі № 500/6791/24 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.03.2024 та від 14.04.2024 - закрито.
Тернопільським окружним адміністративним судом в ухвалі в цій справі №500/6791/24 встановлено, що Головне управління ДПС в Тернопільській області - відповідач у справі, відкликав оскаржувані податкові-повідомлення рішення від 08.03.2024 та від 14.04.2024, що підтверджується інформацією з підсистеми ІКС "Податковий блок". Позивач в свою чергу не заперечує проти закриття провадження у справі. а тому є всі умови для закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст.238 КАС України.
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Головне управління ДПС у Тернопільській області подало в справі №500/6791/24 докази про відсутність заборгованості у ОСОБА_1 (Інтегровану картку платника з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки; скрін-шоти з ІКС Податковий блок щодо відкликання спірних ППР у справі № 500/6791/24). Також в цій справі ГУ ДПС у Тернопільській області повідомило, що за результатом проведеного аналізу нарахувань та звірки, ГУ ДПС у Тернопільській області здійснено відкликання податкових-повідомлень рішень, а саме: податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС від 14.04.2023 № 0356993-2411-1919 на суму 53261,00 грн. та від 08.03.2024 № 0026937-2407-1915-UA61060010000070653 на суму 54899,80 грн. щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
У спорах за позовом податкового органу про стягнення податкового боргу встановленню та дослідженню судами підлягає факт узгодженості грошового зобов`язання, зокрема факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу, тощо.
Щодо необхідності узгодження податкового боргу, перед звернення до суду з позовом про примусове його стягнення, неодноразово вказував Верховний Суд, зокрема у постановах від 10.04.2020 у справі №813/7758/14, від 11.11.2020 у справі № П/811/1091/16.
Згідно з пунктами 3 та 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином з урахуванням наведених доказів колегія суддів встановила, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Тернопільській області від 14.04.2023 № 0356993-2411-1919 на суму 53261 грн. щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не стало узгодженим в порядку і на умовах, визначених ПК України, адже податкове повідомлення-рішення від 14.04.2023 №0356993-2411-1919 на суму 53 261,00 грн. на підставі якого суд першої інстанції виніс рішення у даній справі та відкликано у справі № 500/6791/24, в якій подано клопотання Головного управління ДПС в Тернопільській області, яке долучено до матеріалів справи і зазначено про відсутність заборгованості, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У силу вимог частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що під час подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн., тому колегія суддів вважає за необхідне встановити розподіл судових витрат та визначити розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню відповідачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі №460/7380/24 – скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області (46003, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1, ЄДРПОУ 44143637) 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                С.П. Нос

                                                                                            Р.Й. Коваль 

Повний текст постанови складено 07.04.2025