УХВАЛА
 
01 квітня 2025 року
м. Київ
 
справа № 201/8443/13
провадження № 61-4006ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Клименко Ігор Іванович, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на постанову державного виконавця, заінтересовані особи: Соборний відділ державної виконавчої служби у                        м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції                        (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця, в якій просив: визнати постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)Яворської К. В. ВП № НОМЕР_1 від 22 червня 2023 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 201/8443/13-ц, виданим Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська 06 листопада 2014 року, протиправною та скасувати; зобов`язати державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яворську К. В. повернути виконавчий лист № 201/8443/13-ц, виданий Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська 06 листопада 2014 року стягувачу без виконання у зв`язку із тим, що пропущений встановлений законом строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Скарга мотивована тим, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 січня 2014 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/151595/3158/73 від 25 липня 2008 року в розмірі 1 377 121,97 грн, а 06 листопада 2014 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська стягувачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було видано виконавчий лист та зазначено граничний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - 31 січня 2015 року, тобто протягом року з дня набрання рішенням законної сили. Виконавчий лист містить відмітку державного виконавця від 22 грудня 2014 року, відповідно до якої стягувачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з наявністю інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Відомостей про пред`явлення виконавчого листа до виконання у визначений граничний строк до 31 січня 2015 року, виконавчий лист не містить, що свідчить про те, що виконавчий лист не був пред`явлений до виконання у визначений строк. Отже строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем був пропущений, даних про те, що стягувач звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку, в реєстрі судових рішень немає. Однак, виконавчий лист містить також відмітку державного виконавця від 28 липня 2016 року, відповідно до якої виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року було замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у цивільній справі № 201/8443/13-ц.
22 червня 2023 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яворською К. В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 за виконавчим листом № 201/8443/13-ц, виданим 06 листопада 2014 року.
Скаржник вважає постанову про відкриття виконавчого провадження                      № НОМЕР_1 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що виконавчий лист був пред`явлений стягувачем до виконання після закінчення визначеного законом строку на його пред`явлення до виконання, із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа стягувач не звертався, а відтак, державний виконавець не мав підстав для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій і мав повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 05 листопада 2024 року у задоволенні скарги відмовив. 
Дніпровський апеляційний суд постановою від 25 лютого 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Клименко І. І. залишив без задоволення. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська                      від 05 листопада 2024 року залишив без змін.
28 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Клименко І. І., через систему «Електронний суд», подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого                 2025 року. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що
у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з наступних підстав. 
Зі змісту касаційної скарги, доданих до скарги матеріалів вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Соборному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа   № 201/8443/13-ц, виданого 06 листопада 2014 року про стягнення з                    ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суми заборгованості у розмірі                 1 377 121,97 грн.
22 червня 2023 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 згідно Закону України                «Про виконавче провадження» (чинного на момент винесення постанови).
Виконавчий лист № 201/8443/13-ц виданий 06 листопада 2014 року містить:
- відмітку державного виконавця від 22 грудня 2014 року, відповідно до якої стягувачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із наявністю інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження;
- відмітку державного виконавця від 28 липня 2016 року, відповідно до                   якої виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі пункту 9 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла станом на 28 липня 2016 року), відповідно до якого виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;
- відмітку приватного виконавця Русецької О. О. від 22 червня 2023 року                   про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно пункту 1                       статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції Українидо основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.
Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному закономпорядку (стаття 129-1 Конституції України).
Частиною першою статті 18 ЦПК Українипередбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа                № 2-4519/11 та первісного пред'явлення його до виконання були врегульовані Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV                           «Про виконавче провадження» (далі - Закон№ 606-XIV), який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIVвиконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:                                    1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення,  протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.
Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону       № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цимЗаконом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону№ 1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред'явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред'явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.
Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону№ 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набраннячинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня     2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Конституція Українизакріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що діязакону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим закономабо іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).
Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIIIвиконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 1404-VIIIвиконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно частини п`ятої статті 12 Закону № 1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Згідно з частиною четвертою статті 12 Закону № 1404-VIIIстроки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред'явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
В постанові від 27 січня 2022 року у справі № 760/5958/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду сформулював такі правові висновки.
Відповідно до частини п'ятої статті 37 Закону № 1404-VIIIповернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
У частині п'ятій статті 12 Закону № 1404-VIIIпередбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою закономзабороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - здня закінчення строку дії відповідної заборони.
Наведені положення закону визначають момент, з якого встановлюється строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, у двох визначених закономвипадках.
Разом з тим зазначеною нормою не виключається та не обмежується переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у разі повернення його стягувачу з інших підстав.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц, ухвалах Верховного Суду від 19 листопада 2020 року у справі № 913/518/13-г та                    від 02 грудня 2020 року у справі № 913/869/14, а також постановах Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 541/1213/14-ц та                        від 11 листопада 2021 року у справі № 2-5827/2010.
Зазначений підхід під час розгляду подібних справ свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах та безпідставність доводів касаційної скарги щодо необхідності обрахування строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у зв`язку з поверненням його стягувачу на підставі його заяви саме з моменту видачі виконавчого листа.
Встановивши, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання переривався, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, щозвернувшись у червні 2023 року повторно із заявою про примусове виконання, стягувачем не було пропущено строк пред'явлення виконавчого листа № 201/8443/13-ц до виконання, а винесена державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження від 22 червня 2023 року є правомірною. 
Доводи касаційної скарги є аналогічними тим, що були викладені в апеляційній скарзі і їм дана належна правова оцінка, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не впливають на законність і обґрунтованість судових рішень, а є незгодою заявника з їх змістом та тлумачення норм права на свій розсуд.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтями 394, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою   ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Клименко Ігор Іванович, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська                   від 05 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на постанову державного виконавця, заінтересовані особи: Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Є. В. Петров 

  А. І. Грушицький 

         І. В. Литвиненко