П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/32530/24	

                    Головуючий в І інстанції: Хурса О.О.
                                                                                          Дата та місце ухвалення рішення: 12.12.2024 р., м. Одеса

           П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді – доповідача – Шеметенко Л.П.
                           судді – Градовського Ю.М.
                  судді – Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮМІО» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЮМІО»  звернулось з адміністративним позовом до Одеської митниці, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товару №UA500020/2024/000042/2 від 28.03.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500020/2024/000125 від 28.03.2024 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000042/2 від 28.03.2024 року, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2024/000125 від 28.03.2024 року.
Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮМІО» судовий збір у розмірі 3028 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає про правомірність дій Одеської митниці щодо прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, оскільки документи, які надані позивачем до митного органу на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. 
Позивач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27.11.2023 року між «LUMIO LIGHTING LIMITED, LTD» (Народна Республіка Китай) та ТОВ «ЛЮМІО» укладено контракт №LML23, за умовами якого продавець продає, покупець купує світлодіодну продукцію, електротовари, товари народного вжитку та інші різноманітні товари, що далі іменується «Товар». 
Відповідно до п.1.2, п.1.3 Контракту від 27.11.2023 року постачання товарів здійснюється протягом усього періоду дії цього Контракту відповідно до інвойсів Продавця. Загальна вартість товару, який поставляється за цим Контрактом, визначається з суми всіх рахунків, що виставляються за даним Контрактом. 
Ціни на товари визначаються для кожної партії і вказуються в інвойсах на конкретну поставку. Ціна включає вартість тари, експортної упаковки, маркування. (п.2.1, п.2.2. Контракту від 27.11.2023 року).
Пунктом 3.1 Контракту №LML23 від 27.11.2023 року визначено, що умови поставки товару визначаються сторонами згідно з Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів (Інкотермс 2010) та зазначаються в інвойсах. Строк поставки кожної партії товару визначається розкладом доставки, який продавець надає покупцю протягом 3-х робочих днів з моменту погодження цін на товар сторонами під час переговорів. 
Згідно п.5.1, п.5.2 Контракту №LML23 від 27.11.2023 року товар упакований у картонних коробках. На коробках має бути нанесене маркування: найменування підприємства-виробника, крана походження, вага нетто та вага брутто, характеристика товару.
Інвойсом №20230919 від 27.11.2023 року визначено умови поставки товару – FOB Nansha, China. 
З метою митного оформлення імпортованого товару, позивачем 27.03.2024 року подано до Одеської митниці митну декларацію №4UA500020002991U1 на імпортовані товари (електрична апаратура – світловипромінювальні діодні лампи з цоколем; електричні освітлювальні прилади з пластмаси для використання з світлодіодними лампами – нічники; електричні освітлювальні прилади, що використовуються з джерелами світла; частини електричних освітлювальних приладів –металеві корпуси та кріплення для світлодіодних панелей; перетворювачі електричні, статичні – випрямлі, призначені для використання в побутових приладах для освітлення приміщення: блоки живлення (драйвери) для світлодіодних панелей; частини електричних освітлювальних приладів (світильників) – пластмасові розсіювачі, кришки; вироби з чорних металів – гвинти з різьбою по всій довжині для закріплення металевих матеріалів світлодіодних панелей; провідники електричні для напруги не більше як 1000в, оснащені з`єднувальними пристроями – проводи електричні для світлодіодних панелей; поліетиленова плівка для пакування готових виробів; етикетки з паперу надруковані, самоклейні – наклейки на світильники). 
На підтвердження заявленої митної вартості товару, було подано наступні документи:
-          пакувальний лист (Packinglist) б/н від 27.11.2023 року;
-          рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №20230919 від 27.11.2023 року;
-          коносамент (Bill of lading) №HS123112772 від 12.02.2023 року;
-          автотранспортна накладна (Road consignment note) №00001014 від 22.03.2024 року;
-          сертифікат про походження товару (Certificate of origin)  №24С443А2850/00174 від 24.01.2024 року;
-          накладна ЦІМ/УМВС №05356 від 29.02.2024 року;
-          документ, що підтверджує вартість перевезення товару №182 від 28.02.2024 року;  
-          зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №LML23 від 27.11.2023 року;
-          договір (контракт) про перевезення №041223-1 від 04.12.2023 року;
-          документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлених технічними регламентами №UA.TR.YT.D.013003-24-1 від 30.01.2024 року, №UA.TR.YT.D.013003-24-2 від 30.01.2024 року; №UA.TR.YT.D.200309-24-1 від 20.02.2024 року;
-          акт зважування №00006041132 від 27.03.2024 року. 
Митну вартість поставлених товарів, позивач визначив за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються.
Однак, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого позивачем по зазначеній митній декларації, Одеська митниця встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:
1) відповідно до вимог розділу ІІІ Правил, затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Вказані документи для підтвердження числового значення вказаної складової митної вартості до митного оформлення не надано. До митного оформлення надана довідка про вартість перевезення від 28.02.2024 року №182 ТОВ «Порта Маріс Лоджистик», з яким укладений договір(контракт) від 04.12.2023 року №041223-1 про надання транспортно-експедиторських послуг, але у товаротранспортному документі CMR від 22.03.2024 року №00001014 перевізником являється підприємство «Імтрекс». Тобто, зазначені документи не можуть розглядатись для підтвердження транспортних витрат на партію що розглядається. Також, з огляду на маршрут транспортування товару (NANSHA - GDANSK - м/п «Володимир-Волинський») при умовах поставки FOB NANSHA, експедитор повинен надавати послуги з розвантаження, перевантаження та обробки товару в порту GDANSK. Однак, відомості про вартість витрат таких послуг, які є складовими митної вартості, не включені у графу 21 декларації митної вартості до ЕМД від 27.03.2024 року №UA500020/2024/002991 та відсутні у поданих документах;
2) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.3.3 контракту вартість пакування товару включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
На підставі зазначеного, відповідно до ч.3 ст. 53 МК України, Одеською митницею було зобов`язано декларанта протягом 10 днів (за наявності) надати додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також повідомлено, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
28.03.2024 року позивачем надано митному органу наступні документи: прайс-лист від 27.11.2023 року, бухгалтерську документацію по рахунку 672 та калькуляцію товару.
За результатами розгляду документів, наданих позивачем до митного оформлення, 28.03.2024 року Одеською митницею було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000042/2, відповідно до якого здійснено коригування заявленої позивачем митної вартості товару за резервним методом, яким митну вартість товарів: №1 скориговано до рівня 7,52 дол. США/кг. замість 6,465 дол. США/кг., яка була заявлена декларантом; №4 скориговано до рівня 3,76 дол. США/кг. замість 1,353 дол. США/кг., яка була заявлена декларантом; №6 скориговано до рівня 3,76 дол. США/кг. замість 1,519 дол. США/кг., яка була заявлена декларантом.
Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2024/000125.
Не погоджуючись із прийнятими Одеською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Суд першої інстанції, вирішуючи справу та задовольняючи позов, дійшов висновку, що вказані позивачем при декларуванні товару відомості та подані документи не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом. 
Переглядаючи справу в апеляційному порядку та надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
За приписами ч.1 ст. 49 Митного Кодексу України (далі – МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Частиною 2 ст. 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з ч.1, ч.2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до ч.6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої та третьої статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Статтею 57 МК України визначено методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.
Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Таким чином, з наведених норм вбачається, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості та в разі виникнення сумніву щодо правильності зазначеної митної вартості товару має повноваження витребувати додаткові документи, які дають змогу об`єктивно підтвердити заявлену декларантом митну вартість.
Також, наведеними нормами передбачено, що витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження числового значення складових митної вартості товарів позивачем були надані наступні документи: пакувальний лист б/н від 27.11.2023 року; рахунок-фактура (інвойс) №20230919 від 27.11.2023 року; коносамент  №HS123112772 від 12.02.2023 року; автотранспортна накладна №00001014 від 22.03.2024 року; сертифікат про походження товару №24С443А2850/00174 від 24.01.2024 року; накладна ЦІМ/УМВС №05356 від 29.02.2024 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №182 від 28.02.2024 року;  зовнішньоекономічний договір (контракт) №LML23 від 27.11.2023 року; договір (контракт) про перевезення №041223-1 від 04.12.2023 року; документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлених технічними регламентами №UA.TR.YT.D.013003-24-1 від 30.01.2024 року, №UA.TR.YT.D.013003-24-2 від 30.01.2024 року; №UA.TR.YT.D.200309-24-1 від 20.02.2024 року; акт зважування №00006041132 від 27.03.2024 року. 
Додатково позивачем надано: прайс-лист від 27.11.2023 року, бухгалтерську документацію по рахунку 672 та калькуляцію товару.
Однак, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, Одеська митниця зазначила обставини, які викликали сумнів щодо заявленої позивачем митної вартості товару.
Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно ч.10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
У рішенні про коригування митної вартості товару, митним органом визначено, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
Колегія суддів спростовує вказані доводи та зазначає, що відповідно до п.3.1 Контракту №LML23 від 27.11.2023, укладеного між «LUMIO LIGHTING LIMITED, LTD» та ТОВ «ЛЮМІО» умови поставки товару визначаються сторонами згідно з Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів (Інкотермс 2010) та зазначаються в інвойсах. В свою чергу, інвойсом №20230919 від 27.11.2023 року визначено умови поставки товару – FOB Nansha, China.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс 2000» за умовами поставки FOB Франко-борт (... назва порту відвантаження) поставка  є  здійсненою продавцем,  коли  товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.  Це означає, що з цього моменту усі витрати й  ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець.
Відповідно до пп. А.9 «Перевірка - упаковка – маркування» пункту А «Обов`язки продавця» продавець зобов`язаний нести витрати,  пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими  як  перевірка  якості,  розмірів,  ваги,  кількості),   необхідними   для  надання  товару  в  розпорядження покупця. Продавець зобов`язаний   за   власний   рахунок   забезпечити пакування товару,  необхідне для перевезення товару  (за  винятком випадків,  коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно надавати у розпорядження товари з такими ж характеристиками,  що обумовлені договором,  без  упаковки).  
З урахуванням наведеного, оскільки поставка товару здійснювалась на умовах FOB, то вартість упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням включена до ціни товару, яку позивач сплатив продавцю.
Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі « 37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої позивачем, зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.
Тобто, товар надійшов позивачу у безповоротній упаковці та її вартість входить у ціну товару.
Отже, оскільки з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням (упаковка включена у ціну товару), в свою чергу, імпортером жодних витрат на пакування понесено не було, тому витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару.
Враховуючи викладене, твердження відповідача про відсутність інформації щодо включення/не включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, вартості упаковки або пакувальних матеріалів є необґрунтованими та безпідставними.
Також, як на підставу для коригування митної вартості товарів, Одеська митниця посилається на відсутність у наданих до митного оформлення документів щодо підтвердження витрат на транспортування та неможливості прийняття до розгляду довідки №182 від 28.02.2024 року.
Колегія суддів спростовує вказані доводи апелянта та зазначає, що між ТОВ «Ліміо» (Замовник) та ТОВ «Порта Маріс Лоджистікс» (Експедитор) укладено договір транспортного експедирування №041223-1 від 04.12.2023 року, за умовами якого експедитор зобов`язується за плату і за рахунок замовника надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням експедирування та/або перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів замовника, а також додаткових або інших послуг, необхідних для доставки вантажу. Також, відповідно до п.2.1.3 зазначеного договору експедитор має право залучати до виконання своїх обов`язків за договором інші організації та особи на свій розсуд.
Так, на підтвердження розміру транспортних витрат декларантом було надано митному органу довідку про транспортні витрати №182 від 28.02.2024 року, видану ТОВ «Порта Маріс Лоджистікс», відповідно до якої зазначено, що транспортні витрати по доставці вантажу згідно коносамента №HS123112772 від 12.02.2023 року (Контейнер №MSKU8675500) на адресу ТОВ «Люміо» (на умовах FOB Nansha, Китай) до митного кордону України п/п Володимир–Волинський складають 184247,4 грн. У довідці також вказано, що страхування вантажу не проводилось.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу апелянта, що довідка про транспортні витрати містить номер контейнеру, в якому перевозився вантаж на адресу ТОВ «Люміо» - №MSKU8675500, який є ідентичним до номеру контейнеру, зазначеного в автотранспортній накладній №00001014 від 22.03.2024 року.
Тобто, на підставі договору транспортного експедирування №041223-1 від 04.12.2023 року, ТОВ «Порта Маріс Лоджистікс» залучило до перевезення вантажу ПП «ІМТРЕКС», що спростовує доводи митного органу про наявні розбіжності.
Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 року по справі №804/16553/14 зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 15.10.2024 року по справі №520/6058/24.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що довідка про транспортні витрати №182 від 28.02.2024 року є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи містили розбіжності, є необґрунтованими. 
Колегія суддів зазначає, що позивачем, при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту, було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України.
При цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта, що ст.53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 20 березня 2024 року у справі № 815/762/18.
Щодо застосування відповідачем при коригуванні заявленої позивачем митної вартості товарів резервного методу, колегія суддів зазначає наступне.
Так, митним органом визначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що рівень митної вартості митного оформлення є більшим та становить: по товару №1 – 7,52 дол. США/кг. (митна декларація №UА100440/2023/500162 від 03.12.2023 року, №UА500500/2024/001571 від 21.02.2024 року) ніж заявлено декларантом 6,465 дол. США/кг.; по товару №4 – 3,76 дол. США/кг. (митна декларація №UА205170/2023/036236 від 13.11.2023 року, №UА500500/2024/002292 від 13.03.2024 року) ніж заявлено декларантом 1,353 дол. США/кг.; по товару №6 – 3,76 дол. США/кг. (митна декларація №UА205140/2023/103256 від 11.12.2023 року, №UА108020/2023/075209 від 15.12.2023 року) ніж заявлено декларантом 1,519 дол. США/кг.
Колегія суддів вказує, що положеннями п.2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, встановлено про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 МК України, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.
Діюче законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому митний орган зобов`язаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, аніж рішення про коригування митної вартості товарів.
Таким чином, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Однак, рішення про коригування митної вартості товару №№UA500020/2024/000042/2 від 28.03.2024 року не містить інформації, який саме товар було використано в якості джерела інформації, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.
Також, колегія суддів зазначає, що при прийнятті рішення про коригування митної вартості товару митний орган обмежився лише посиланням на дати та номери митних декларацій в якості інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить, що при коригуванні митної вартості товарів, декларант не має змоги перевірити серед яких митних декларацій контролюючий орган обирає саме ту, що слугує джерелом для коригування митної вартості товарів у конкретному випадку, оскільки доступу до баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України позивач немає, що є позбавленням позивача права доступу до митної декларації, яку використовував митний орган при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, та порушенням принципу змагальних процесів.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості, заявленій ТОВ «ЛЮМІО», не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення митного органу є протиправними та підлягає скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.
Разом з цим, враховуючи, що саме прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару слугувало підставою для прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500020/2024/000125 від 28.03.2024 року, колегія суддів дійшла висновку, що вказана картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню, як документ, що має похідний характер від рішення про коригування митної вартості.
Доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
За таких обставин та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,–          

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 08.05.2025 р. 

Суддя – доповідач:                                                                                  Л.П.  Шеметенко 

Суддя:                                                                                                       Ю.М. Градовський

       Суддя:                                                                                                        І.О. Турецька