П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/21791/24	

Категорія:112010200          Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:18.03.2025 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в м. Києві, ГУПФ України в Херсонській області про:
-          визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Херсонській області від 01 листопада 2022 року №263040006778, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі – Закон №1058-IV), починаючи з 26 жовтня 2022 року;
-          зобов`язання ГУПФ України в м. Києві зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 , диплому серії НОМЕР_2 та здійснити призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахування зазначених періодів трудового стажу, починаючи з 26 жовтня 2022 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що листом від 20 червня 2024 року №2600-0202-8/123562 повідомив позивача, що ГУПФ України в Херсонській області прийнято рішення №263040006778 від 01 листопада 2022 року, яким відмовлено у призначенні пенсії, оскільки не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 та період навчання згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки є розбіжності в прізвищі: згідно першого свідоцтва про одруження НОМЕР_3 прізвище " ОСОБА_2 " (на російській мові), згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4 прізвище " ОСОБА_2 " (на українській мові), згідно другого свідоцтва про одруження НОМЕР_5 прізвище вказане " ОСОБА_2 ". До заяви надано експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз, але Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для підтвердження зміни прізвища експертний висновок не передбачено. На думку представника позивача така відмова є протиправною з огляду на те, що п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі – Порядок №637) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Крім того, недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для висновку про відсутність трудового стажу позивача за спірні періоди, а підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання роботодавцем усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Відповідач – ГУПФ України в Херсонській області, позов не визнав, вказуючи, що оскільки в документах встановлена розбіжність в прізвищі позивач, а саме згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 14 квітня 1979 року прізвище " ОСОБА_2 " (російською мовою), згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 01 вересня 1998 року прізвище позивача " ОСОБА_2 " (українською мовою), згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_5 від 03 грудня 1999 року прізвище заявниці вказане " ОСОБА_2 ". Позивачу було рекомендовано внести відповідні зміни в свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 01 вересня 1998 року, для зарахування вищезазначених періодів до страхового стажу. Таким чином, відповідно до наданих документів, відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж позивача склав – 10 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV. Враховуючи вищевикладене, оскаржуване у судовому порядку рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, є правомірним та таким, що прийнято відповідно до положень чинного законодавства України.
Відповідач – ГУПФ України в м. Києві, позов не визнав, вказуючи, що страховий стаж позивача становить 10 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Отже немає жодних підстав для визнання протиправними дії ГУПФ України в м. Києві.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУПФ України в м. Києві та ГУПФ України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Херсонській області від 01 листопада 2022 року №263040006778 про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язано ГУПФ України в м. Києві при призначенні пенсії ОСОБА_1 врахувати трудову книжку НОМЕР_1 від 01 вересня 1978 року та диплом про навчання НОМЕР_2 від 01 березня 1980 року.
Зобов`язано ГУПФ України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 жовтня 2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.
В іншій частині позовних вимог, – відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
В апеляційній скарзі ГУПФ України в м. Києві ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що за результатами розгляду документів до заяви до страхового стажу не зараховано стаж відповідно трудової книжки НОМЕР_6 від 01 вересня 1978 року, період навчання згідно диплома НОМЕР_2 від 01 березня 1980 з 01 вересня 1976 року по 20 лютого 1980 року, оскільки є розбіжності в прізвищі: згідно першого свідоцтва про одруження НОМЕР_3 прізвище " ОСОБА_2 " (на російській мові), згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4 прізвище " ОСОБА_2 " (на українській мові), згідно другого свідоцтва про одруження НОМЕР_5 прізвище вказане " ОСОБА_2 ". Отже, немає жодних підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснює свої дії в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України, Законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та Законів України. Відтак, вважаємо, що дії Головного управління Пенсійного фонду України є правомірними, у спірних правовідносинах Головне управління діяло у відповідності до чинного законодавства та в межах своєї компетенції.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року іншими учасниками справи не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в м. Києві, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
Позивач неодноразово зверталась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявами встановленого зразка про призначення пенсії за віком, проте відповідними рішеннями їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
26 жовтня 2022 року позивач вкотре звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком, проте рішенням ГУПФ України в Херсонській області №263040006778 від 01 листопада 2022 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії. 
Відповідно до змісту вказаного рішення: 
"Пенсійний вік визначений Законом – 60 років.
Вік заявника – 61 рік 3 місяці 8 днів.
За наданими документами та даними індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж становить 10 років. 
За результатами розгляду доданих до заяви документів, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано: 
-          періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 01 вересня 1978 року; 
-          період навчання з 01 вересня 1976 року по 20 лютого 1980 року згідно диплома НОМЕР_2 від 01 березня 1980 року,
оскільки в документах встановлена розбіжність в прізвищі позивача, а саме згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 14 квітня 1979 прізвище " ОСОБА_2 " (російською мовою), згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 01 вересня 1998 року прізвище позивача " ОСОБА_2 " (українською мовою), згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_5 від 03 грудня 1999 року прізвище заявниці вказане " ОСОБА_2 ".
Для врахування зазначених документів позивачу необхідно внести відповідні зміни в свідоцтво про розірвання шлюбу.
Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до експертного висновку №056/968-а від 02 грудня 2022 року, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_5 , диплом серії НОМЕР_7 від 01 березня 1980 року, свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , трудову книжку серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_3 /Редчиц/ ОСОБА_1 від 01 вересня 1978 року та свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що: згідно з свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 14 квітня 1979 року прізвище " ОСОБА_2 " (російською мовою), згідно з свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 01 вересня 1998 року прізвище позивачки " ОСОБА_2 " (українською мовою), згідно з свідоцтва про одруження НОМЕР_5 від 03 грудня 1999 року прізвище заявниці вказане " ОСОБА_2 ".
Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до наданого до суду та пенсійного органу експертного висновку №056/968-а від 02 грудня 2022 року встановлено, що українські записи прізвища ОСОБА_4 (свідоцтво про одруження, запис ОСОБА_2 / ОСОБА_1 ), РЕДЧИЦ (свідоцтво про розірвання шлюбу, запис ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) та російський запис РЕДЧИЦ (трудова книжка, запис ОСОБА_7 ; свідоцтво про укладення шлюбу, запис ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; копії документів про підтвердження виплат по безробіттю, запис ОСОБА_10 ; свідоцтво про народження, запис ОСОБА_11 , батько ОСОБА_8 , мати ОСОБА_10 ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявність розбіжностей у прізвищі позивача, а саме наявність чи відсутність м`якого знаку на кінці прізвища у трудовій книжці та дипломі про навчання не можуть бути підставою для невизнання всього трудового стажу позивача та періоду її навчання, зазначеного у трудовій книжки і відмови у призначенні пенсії позивачу. Враховуючи вищевикладені та встановлені обставини, суд доходить висновку, що відповідачем безпідставно не взято до уваги трудову книжку НОМЕР_1 від 01 вересня 1978 року та диплом про навчання НОМЕР_2 від 01 березня 1980 року.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19, ст. 46 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.1 ст. 8, ст. 26, абз.1 ч.,1 ч.2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, п.п.1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, п.4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27 квітня 1993 року №301
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про відсутність належного страхового стажу позивача для призначення пенсії за віком, виходячи з наступного.
В силу вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно ч.1 ст. 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсії та соціальних виплат мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб – члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.
Абзацем 1 ч.1 ст. 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно ч.1 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII (далі – Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні приписи містяться і у п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі – Порядок №637).
Приписами п.3 Порядку №637 для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З урахуванням вищенаведених норм діючого законодавства, колегія суддів зазначає, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі – Інструкція).
Відповідно пп.2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У пп.2.6 п.2 Інструкції №58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Колегія суддів зазначає. що трудова книжка містить відомості про підстави внесення записів, підписи осіб, відповідальних за ведення і видачу трудових книжок, а також відбитки печатки підприємства, записи виконані у хронологічній послідовності, не суперечать один одному, не мають підчисток та виправлень, формально відповідають вимогам, які висуваються законодавством до ведення трудових книжок.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що:
-          згідно з свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 14 квітня 1979 року прізвище " ОСОБА_2 " (російською мовою);
-          згідно з свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 01 вересня 1998 року прізвище позивача " ОСОБА_2 " (українською мовою), 
-          згідно з свідоцтва про одруження НОМЕР_5 від 03 грудня 1999 року прізвище заявниці вказане " ОСОБА_2 ".
Крім того, відповідно до наданого до суду та пенсійного органу експертного висновку №056/968-а від 02 грудня 2022 року встановлено, що українські записи прізвища ОСОБА_4 (свідоцтво про одруження, запис ОСОБА_2 / ОСОБА_1 ), РЕДЧИЦ (свідоцтво про розірвання шлюбу, запис ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) та російський запис РЕДЧИЦ (трудова книжка, запис ОСОБА_7 ; свідоцтво про укладення шлюбу, запис ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; копії документів про підтвердження виплат по безробіттю, запис ОСОБА_10 ; свідоцтво про народження, запис ОСОБА_11 , батько ОСОБА_8 , мати ОСОБА_10 ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність розбіжностей у прізвищі позивача, а саме наявність чи відсутність м`якого знаку на кінці прізвища у трудовій книжці та дипломі про навчання не можуть бути підставою для невизнання всього трудового стажу позивача та періоду її навчання, зазначеного у трудовій книжки і відмови у призначенні пенсії позивачу.
За таких обставин, колегія судді констатує, що відповідачем безпідставно не взято до уваги трудову книжку НОМЕР_1 від 01 вересня 1978 року та диплом про навчання НОМЕР_2 від 01 березня1980 року.
Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що позивач має право на зарахування до загального трудового стажу оскаржуваних періодів роботи на підставі диплому про навчання .
З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 05 червня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.