ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2025 року
м. Харків
справа № 638/14234/24
провадження № 22-ц/818/2204/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – адвоката Бєлокриницького Артема Олександровича на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 січня 2025 року, постановлену суддею Цвірою Д.М. 
в с т а н о в и в :
У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення грошових коштів у сумі 531883,01 грн.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.
30.12.2024 представником відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 подано через систему «Електронний суду» відзив на позовну заяву, в якому просив поновити строк на подання відзиву, обґрунтовуючи тим, що ознайомився з матеріалами справи лише 18.12.2024, після внесення даних представника та отримано доступ до електронної справи.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 січня 2025 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 відмовлено. Відзив представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 повернуто.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Бєлокриницький Артем Олександрович, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та поновити відповідачу строк для подання відзиву та прийняти відзив.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, суд безпідставно послався на відсутність обґрунтованих причини пропуску строку, оскільки відповідач не мав об`єктивної можливості подати відзив, оскільки не був ознайомлений зі змістом позовної заяви. Після 18.12.2024 року відповідач отримав доступ до електронних матеріалів справи та ознайомився з нмими.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин 1, 2ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відмовляючи у поновленні строку та повертаючи відзив, суд першої інстанції виходив із того, що строк, в межах якого може бути подано відзив на позовну заяву, сплив, оскільки відзив подано до суду після закінчення цього строку, суд не знайшов підстав для поновлення відповідного строку, а тому відсутні підстави для прийняття відзиву на позовну заяву.
Судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2024 року відкрито провадження у справі. Відповідачеві запропоновано протягом 15 днів дня отримання копії ухвали подати відзив на позовну заяву.
Копію ухвали про відкриття провадження відвідачем отримано не було (а.с.29). 
30.10.2024 року представник відповідача подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, а також 15.12.2024 року подав тотожне клопотання.
Будь-які розписки про ознайомлення з матеріалами справи представника відповідача у матеріалах справи відсутні.
18.12.2024 року представника ОСОБА_2 – адвокат Бєлокриницький Артем Олександрович подав клопотання про внесення його даних до підсистеми електронний суд, з метою ознайомлення з матеріалами справи. Згідно резолюції судді до виконання клопотання передано 19.12.2024 року.
Таким чином фактично представник відповідача отримав доступ до матеріалів справи у електронному вигляді 19.12.2024 року.
Відзив на позовну заяву представником ОСОБА_2 – адвокатом Бєлокриницьким А.О. подано 30.12.2024 року.
П`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну з урахуванням того, що 19.12.2024 адвокату було надано доступ до електронних матеріалів справи, та положень ч.3 ст.124 ЦПК України, сплив 03.01.2025.
Таким чином представником ОСОБА_2 – адвокатом Бєлокриницьким Артемом Олександровичем не пропущено строк на подання відзиву на позовну заяву.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, поряд із цим, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи (ст. 12 ч. 4, ч. 5 п.п. 1, 3, 4, ст. 214 ч. 2 ЦПК України).
Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом; строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (ст. 120 ч. 1, ст. 122 ч. 1 ЦПК України).
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом; документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ч.ч. 1, 2 ЦПК України).
Статтею 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1);
встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч. 2);
якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (ч. 3);
одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк (ч. 4);
пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію (ч. 5).
Поважність причин пропущення процесуального строку та необхідність його поновлення чи продовження підлягають доказуванню ініціатором відповідного клопотання за загальними правилами доказування в цивільному процесі (ст.ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України).
Строки, встановлені ЦПК України або судом, є обов`язковими для суду та для учасників судового процесу, оскільки, зокрема, визначають час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію.
За приписами ЦПК України: відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі (ст. 178 ч. 7);
у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ст. 178 ч. 8);
про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається, зокрема, строк для подання відповідачем відзиву на позов (ст. 187 ч. 2 п. 8);
у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів (ст. 191 ч. 1 п.п. 1, 2);
відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (ст. 193 ч. 1).
В ухвалі про відкриття провадження у справі визначено 15 денний строк на подачу відзиву.
Подаючи відзив на позовну заяву після ознайомлення з матеріалами справи, представник відповідача в своєму клопотанні зазначив про причини пропуску строку.
Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення строку та прийняття відзиву не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення відзиву.
Тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Бєлокриницького Артема Олександровича задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 січня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                О.В. Маміна
Судді:                                                         Н.П. Пилипчук
В.Б. Яцина