ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

06 травня 2025 року 	м.Суми	

Справа №592/6828/24 
Номер провадження 22-ц/816/556/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Рунова В. Ю. 
сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»,
відповідач – ОСОБА_1 , 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 червня 2024 року, в складі судді Костенка В.Г., ухвалене у м. Суми, 

                                                                     в с т а н о в и в: 

30 квітня 2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 грудня 2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір про відкриття карткового рахунку «Кредитна картка» №010/15676/82/743551, за умовами якого позичальнику відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом 13000 грн, використану суму він зобов`язався повернути в строк до 02 грудня 2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45 %. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на передбачених договором умовах, однак позичальник не виконує зобов`язання з повернення кредту.
30 листопада 2021 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-47, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло за плату право грошової вимоги до боржників, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №010/15676/82/743551 від 02 грудня 2019 року.
У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №010/15676/82/743551 від 02 грудня 2019 року.
Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором станом на 08 квітня 2024 року у загальному розмірі 50134 грн 99 коп., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) – 26284 грн 51 коп.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги – 13286 грн 27 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 10564 грн 21 коп.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 червня 2024 року задоволено повністю позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 50134 грн 99 коп. заборгованості за кредитним договором, 8028 грн відшкодування витрат, а всього 58162 грн 99 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, стягнути з ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 11000 грн витрат на правничу допомогу.
Не заперечуючи факт укладення з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитного договору №010/15676/82/743551 від 02 грудня 2019 року та встановлення кредитного ліміту в сумі 13000 грн на умовах сплати відсотків та повернення в строк до 02 грудня 2023 року, не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості. Вважає, що такий розрахунок є  внутрішнім документом позивача, не є первинним банківським документом і не підтверджує дійсність передачі йому коштів, із нього не вбачається коли заборгованість була переведена на прострочену, який порядок нарахування відсотків. Цей розрахунок містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який би включав суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду.
Вказує, що обставина переходу до нового кредитора права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками. 
Зазначає, що не знав про час і місце розгляду справи судом, оскільки є військовослужбовцем і за вказаною адресою місця проживання не перебуває, тому судову повістку не отримував, а в інший спосіб про призначення розгляду справи суд його не повідомляв.
Вважає, що до нього, як військовослужбовця застосовуються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і він звільняється від сплати відсотків за користування кредитом.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, як законне та обґрунтоване.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір про відкриття карткового рахунку «Кредитна картка» №010/15676/82/743551, відповідно до умов якого кредитодавець відкрив позичальнику картковий рахунок, з кредитним лімітом 13000 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 02 грудня 2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45 %.
Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору.
30 листопада 2021 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-47, відповідно умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №010/15676/82/743551 від 02 грудня 2019 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем (а.с. 13, 17).
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за кредитним договором №010/15676/82/743551 від 02 грудня 2019 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (а.с. 19, 22, 24)
Відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплати відсотків не виконав, кредит та проценти за користування не сплатив у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та ст.ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України.
Відповідно до розрахунків заборгованості ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором №010/15676/82/743551 від 02 грудня 2019 року загальний розмір якої станом на 08 квітня 2024 року, становить 50134 грн 99 коп, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) – 26284 грн 51 коп.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги – 13286 грн 27 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 10564 грн 21 коп.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 добровільно не погашає заборгованість за кредитом і права ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як набувача права вимоги до відповідача на підставі Договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів за користування кредитними коштами.  
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону. 
Підставами позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №010/15676/82/743551 від 02 грудня 2019 року та стягнення заборгованості за цими кредитами, заборгованості за процентами, визначеними відповідно до умов кредитування.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції на виконання умов вказаного кредитного договору ОСОБА_1 було надано у розпорядження кредитні кошти на умовах сплати процентів за обумовленою договором ставкою, однак будучи ознайомленим з істотними умовами кредитного договору, що засвідчено особистими підписами позичальника, не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Із розрахунків заборгованості за кредитними договорами вбачається, що в порушення вимог діючого законодавства, умов кредитного договору, ОСОБА_1 не здійснив погашення заборгованості в обумовлений в договорі строк та порядку, тому були нараховані відсотки за користування кредитними коштами. 
Доводи апеляційної скарги про наявність у відповідача, як військовослужбовця, пільг щодо сплати процентів по кредиту на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є підставою для скасування рішення суду.
Так, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», і для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18), від 04.09.2024 року у справі № 426/4264/19 (провадження № 61-7310св24).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем документи щодо підтвердження статусу військовослужбовця за мобілізацією надано не було.
Додана до апеляційної скарги Довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 03 серпня 2024 року, підтверджує, що в період з 15.05.2024 року по 03.08.2024 року, відповідач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с. 70).
Спір, що розглядається судом, стосується стягнення заборгованості по кредиту станом на 08 квітня 2024 року за договором № 010/15676/82/743551 від 02 грудня 2019 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем, тому період зазначений в довідці (з 15.05.2024 року по 03.08.2024 року) не співпадає з періодом, на який розповсюджуються пільги щодо нарахування процентів по кредиту.  
За встановлених обставин справи та умов договору, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 50134 грн 99 коп.
Матеріалами справи спростовуються доводи відповідача про неналежне повідомлення про час і місце і місце розгляду справи, оскільки у поштовому повідомленні, направленому за зареєстрованою адресою його проживання, проставлено відмітку про відсутність ОСОБА_1 за вказаною адресою, що відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається днем вручення судової повістки.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).
Факт переходу за плату до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за спірним кредитним договором до боржника ОСОБА_1 підтверджується Договором про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року (а.с. 19).
Доказами переходу до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги до ОСОБА_1 є також Реєстр боржників (Додаток №3 до Договору) та Витяг з Додаток №3 до Договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року (а.с. 22, 24).
Всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надано доказів сплати заборгованості за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором №010/15676/82/743551 від 02 грудня 2019 року на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».
Таким чином, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
З врахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367-369,  п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд 

                                                                           у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 червня 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. І. Собина 

                                                                                                   В. Ю. Рунов