ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/24455/24
Провадження № 22-ц/820/1020/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т. В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А. М. 
розглянув у порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу № 686/24455/24 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року, у складі судді Мазурок О.В., у справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача -  ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, 

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог 
У вересні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, щомісячно, на період навчання сина. 
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона і відповідач є батьками повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається та перебуває на її утриманні. 15 вересня 2023 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав судовий наказ про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_4 до досягнення ним повноліття. 01 вересня 2024 року їх син ОСОБА_4 поступив на 1 курс денної форми навчання юридичного факультету Національного авіаційного університету за освітнім ступенем бакалавр з терміном навчання з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2027 року. Відповідач кошти на утримання сина не надає, позивачка оплачує проживання та витрати під час навчання.
Позивачка зазначає, що відповідач має на утриманні неповнолітніх дітей, проте має можливість надавати матеріальне утримання повнолітньому сину на період його навчання, оскільки відповідач отримує пенсію військовослужбовця; не має на утриманні інших непрацездатних осіб; не є інвалідом та не страждає на хронічні захворювання; працює та має регулярний заробіток; має у власності нерухоме майно, у тому числі земельну ділянку, яку здає в оренду, гараж та квартиру, та рухоме майно, яке дає йому можливість утримувати дітей.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання, в розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 вересня 2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Утримання аліментів припиняється у разі припинення ОСОБА_3 навчання.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, що вона несе одноосібно витрати на утримання сина ОСОБА_4 . При визначенні розміру аліментів суд взяв до уваги, що повнолітній син навчається та потребує матеріальної допомоги, при цьому відповідач оплачує навчання сина та добровільно у 2022 році передав сину ОСОБА_4 10000 доларів США, на утриманні відповідача перебуває ще двоє малолітніх дітей.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем частково сплачено кошти за навчання сина у двох вищих навчальних закладах. При цьому судом не враховано, що частина оплати здійснена за рахунок грантів. До того ж, син ОСОБА_4 не планує проходити подальше навчання у польському навчальному закладі, а тому потреби у таких витратах не буде. Посилання суду, що відповідачем передано сину 10000 доларів США є безпідставними, оскільки ці кошти були передані коли син був неповнолітнім у 2022 році, а позовні вимоги стосуються правовідносин, які виникли після серпня 2024 року. Помилковими є висновки суду про перебування на утриманні відповідача його матері, оскільки вони проживають окремо та за його матір`ю доглядає рідний брат відповідача. Посилання відповідача щодо понесених ним витрат на оренду квартири за місцем служби, є безпідставними, оскільки військослужбовцям орендну плату компенсує держава. У той же час суд з невідомих джерел зазначив, що син безкоштовно проживає у Києві. Не відповідає дійсності і висновок суду про стан здоров`я відповідача, оскільки згідно із висновком ВЛК відповідач придатний до військової служби без обмежень. 
Апелянт вважає, що судом безпідставно зроблено висновок про недоведеність позивачем понесених витрат на утримання сина, оскільки позивачка та її син ОСОБА_4 підтвердили та надали суду квитанції, що саме вони несуть витрати на проживання останнього. В той же час відповідач не надав жодного доказу, що він несе витрати на утримання сина ОСОБА_4 . 

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 31 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду усправах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , заперечуючи проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Судом першої інстанції правильно встановлено, що на його утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей від другого шлюбу та непрацездатна мати, враховано наявність захворювань відповідача, що впливає на можливість сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі. Факт володіння майном не свідчить про платоспроможність, крім того, позивач не надала докази на підтвердження отримання доходу від такого нерухомого майна. Відповідач вважає, що судом правильно враховано, що він передав сину в квітні 2022 року 10000 доларів, оплатив навчання та надалі підтримує повнолітнього сина. Твердження апелянта про те, що витрати на навчання не можуть враховуватися при визначенні матеріальної допомоги, є необґрунтованими та суперечать статті 199 СК України. Крім того, доказуванню також підлягає дійсна потреба дитини в отриманні аліментів у заявленому розмірі. Позивачем не надано жодних доказів понесення стороною витрат, наприклад, на оренду житла, харчування, оплату підручників, освітніх заходів, тощо. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що  ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого є  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області видано судовий наказ №686/23161/23 від 15 вересня 2023 року про стягнення з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
Між Національним авіаційним університетом та ОСОБА_2 (батько) укладено договір про навчання №00174 від 09.08.2024 в інтересах ОСОБА_3 , який буде навчатися у даному навчальному закладі з 01.09.2024 по 30.06.2027 та здобуватиме освіту за освітнім ступенем бакалавра. 
Відповідно до довідки № 30 від 04.09.2024, виданої Національним авіаційним університетом, ОСОБА_3 є студентом 1 курсу денної форми навчання юридичного факультету Національного авіаційного університету IV акредитації. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавра з 01.09.2024 по 30.06.2027 р.
Згідно із квитанцією від 12.08.2024 року ОСОБА_2 (платник) здійснив оплату за навчання студента 1 курсу, договір № 00174 від 01.09.2024 за ОСОБА_3 в розмірі 18450,00 гривен.
12 липня 2024 року між  ОСОБА_5  та Вищою Школою Внутрішньої Безпеки в Лодзі було укладено договір про надання освітніх послуг  ОСОБА_3 , за дуальною (гібридною) формою навчання на рівні нероздільної магістратури за напрямком право на 2024/2025 навчальний рік. Вартість навчання становить 1100 Євро на рік, які були оплачені  ОСОБА_7 , що підтверджується квитанцією від 17.07.2024.
Відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження.
Згідно із постановою про відкриття виконавчого провадження від 01.05.2024 на підставі судового наказу №686/10062/24 від 26.04.2024 з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини, починаючи з 10.04.2024 і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до довідки, виданої депутатом Васильківської міської ради від 30.10.2023, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , через стан здоров`я немає можливості самостійно себе обслуговувати і потребує сторонньої допомоги, її син ОСОБА_2 постійно турбується про неї, надає посильну матеріальну та моральну допомогу. 
Відповідно до договору оренди квартири від 13.05.2023 ОСОБА_2 орендує на платній основі квартиру АДРЕСА_1 . 

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додаткового поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.
Ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2021 року у справі №308/4214/18.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. 
Згідно з ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
В силу положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частинами 1, 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, син сторін, ОСОБА_4 , навчається на денній формі навчання на юридичному факультеті Національного авіаційного університету четвертого рівня акредитації. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), позивачка посилалася на те, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому нести витрати, пов`язані з навчанням сина. 
Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу в розмірі, заявленому до стягнення, не звільняють апелянтку від її процесуального обов?язку довести розмір витрат, пов`язаних із навчальним процесом сина.
При цьому позивачка на підтвердження своїх вимог долучила довідки про навчання сина у навчальному закладі, довідку про доходи за місцем роботи та розмір пенсійного забезпечення відповідача, відомості про наявність майна у відповідача та долучила квитанції про придбані сином Леонідом товари, одяг.
Відповідач ОСОБА_2 сплатив кошти за навчання сина у визначеному розмірі за навчання у двох начальних закладах, заборгованість по оплаті за навчання відсутня. 
З урахуванням рівного обов?язку батьків утримувати повнолітнього сина, який навчається, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення аліментів.
Посилання в апеляційній скарзі, що частина оплати вартості навчання здійснена за рахунок грантів, не заслуговують на увагу, оскільки дані обставини не свідчать, що відповідач не приймає участі в витратах на навчання дитини.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не несе витрат на оренду квартири за місцем проходження військової служби, є безпідставними та спростовуються наданою копією договору оренди квартири, за яку він сплачує щомісячно орендну плату. 
Судом першої інстанції правомірно враховано, що з відповідача стягуються аліменти також на двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх його доходів.
Доводи апеляційної скарги, що відповідач має можливість приймати участь в утриманні сина і зобов`язаний це робити, з посиланням на те, що відповідачу на праві власності належить майно, суд оцінює критично. Батьки зобов?язані приймати спільну участь в утриманні дитини, при цьому позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що вона одноосібно несе витрати на утримання спільного з відповідачем сина, зокрема на оплату вартості оренди житла, харчування, оплату підручників, освітніх заходів, тощо. Відповідач надав обґрунтування витрат, які він несе на утримання сина, зокрема на оплату його навчання. 
Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що визначеного судом першої інстанції розміру аліментів не буде достатньо для забезпечення навчального, матеріального, побутового аспектів життя та розвитку сина. Позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про понесення витрат на вартість навчання та оренду житла, вартість підручників та необхідність визначення розміру аліментів в заявленому нею розмірі.
При цьому колегія суддів зауважує, що вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку є наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчатися у сукупності з іншими обставинами, у тому числі наявність дійсної потреби в їх отриманні. Оскільки позивачкою не доведено потреба у матеріальній допомозі у заявленому розмірі, тому судом правомірно визначено розмір стягнення аліментів на навчання повнолітнього сина в розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши матеріальний стан позивачки та відповідача, наявність судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на малолітніх дітей, дійшов правильного висновку, що визначення аліментів у розмірі 1/12 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно є співмірним із можливостями платника аліментів, тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення суду з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05 травня2025 року.

Судді: Т. В. Спірідонова
Р. С. Гринчук
А. М. Костенко