ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" травня 2025 р.           Справа№ 920/205/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Коробенка Г.П. 
          Хрипуна О.О. 
 
при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.
за участю представників сторін:
від позивача: Турченко С.П., адвокат;
від відповідача 1: Мірошніченко В.В, адвокат;
від відповідача 2:  не з`явився;
від третьої особи 1: не з`явився;
від третьої особи 2: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Канта"
на рішення    Господарського суду міста Києва від    09.09.2024 (повний текст рішення складено 25.11.2024)
у справі    №        920/205/24 (суддя - Плотницька Н.Б.)
за позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю "Канта"
до 1)    Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області,
2)    Сумської обласної державної адміністрації
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:    Садівська селищна рада Сумського району Сумської області (третя особа-1),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
відповідача:    Державний кадастровий реєстратор Грищенко Ірина Олександрівна (третя особа-2)
про    визнання нечинним державного акта та скасування державної реєстрації земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог.
У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Канта" (далі - ТОВ "Канта", позивач) звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області    (далі - Служба, відповідач 1)     та                Сумської обласної державної адміністрації (далі - Сумська ОДА, відповідач 2) про: 
-визнання нечинним державного акта від 31.01.2001, серії І-СМ № 000210, про право постійного користування земельною ділянкою, в частині права власності Сумської обласної державної адміністрації щодо земельної ділянки у розмірі 0,4525 га, яка розташована на території Садівської сільської ради Сумського району Сумської області та перебуває в оренді ТОВ "Канта";
-скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 5924786800:03:001:0005, загальною площею 54,6428 га;
-скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер 5924786800:03:001:0005, загальною площею 54,6428 га за Сумською обласною державною адміністрацією (номер відомостей про речове право: 37228227) та державну про реєстрацію права постійного користування на земельну ділянку кадастровий номер 5924786800:03:001:0005, загальною площею 54,6428 га за Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області (номер запису про інше речове право: 37228296).
В обґрунтування позовних вимог позивач наголошує на порушенні його прав щодо користування земельними ділянками з кадастровими номерами 5924786800:03:001:0002 та 5924786800:02:001:0574, які перебувають у нього в оренді, внаслідок незаконної, на його думку, реєстрації 26.03.2020 земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005 в Державному земельному кадастрі та відповідних речових прав за відповідачами в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно на зазначену земельну ділянку, яка накладається на орендовані позивачем земельні ділянки. 
За твердженням позивача, під час проведення державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005 були наявні підстави для відмови у проведенні її реєстрації, які визначені абзацом 4 частини 6 статті 24 Закону України "Про державний земельний кадастр" та абзацом 10 підпункту 2 пункту ІІІ Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 (у редакції на час проведення державної реєстрації земельної ділянки), а саме: знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Проте, державним реєстратором Грищенко І.О. вказані норми Закону та Порядку було порушено.
Крім того, позивач посилається на те, що оспорювану державну реєстрацію речових прав (права власності та права постійного користування) було здійснено на підставі Державного акта про право постійного користування землею серії І-СМ за №000210, зареєстрованого 31.01.2001, який втратив чинність, так як відповідно до розпорядження Голови Сумської районної державної адміністрації від 12.12.2008 право на частину земельної ділянки, яка перебувала у постійному користуванні Служби автомобільних доріг, а саме у розмірі 0,4525 га, було припинено, що вбачається з листа Головного управління Держземагенства в Сумській області від 28.02.2014 №2605/01-16 та відповідного розпорядження. 
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 29.02.2024 матеріали справи № 920/205/24 за позовом ТОВ "Канта" до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області та                Сумської обласної державної адміністрації про визнання нечинним державного акта та скасування державної реєстрації земельної ділянки передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2024 відкрито провадження у справі № 920/205/24, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
18.04.2024 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив господарський суд першу вимогу позовної заяви задовольнити в такій редакції: "Визнати нечинним державний акт від 31.01.2001 серії І-СМ № 000210 на право постійного користування землею, зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 119, щодо земельної ділянки кадастровий номер 5924786800:03:001:0002, площею 0,4525 га, та щодо земельної ділянки кадастровий номер 5924786800:02:001:0574, площею 0,0750 га, які розташовані на території Садівської сільської ради Сумського району Сумської області та перебувають в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю "Канта", код ЄДРПОУ 33389568."
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2024 (з урахуванням ухвали від 04.07.2024 про виправлення описки) у відповідності до приписів статті 50 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) залучено до участі у справі        в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Садівську селищну раду Сумського району Сумської області (далі - третя особа 1) та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного кадастрового реєстратора Грищенко Ірину Олександрівну (далі - третя особа 2).
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі №920/205/24 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції взяв до уваги, що частиною 1 статті 23 Земельного кодексу України  (у редакції, чинній на момент видачі та реєстрації оспорюваного Державного акта) визначено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Отже, державні акти на право постійного користування землею є документами, що посвідчують право користування й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов`язаних із правом власності чи користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі державні акти. Визнання недійсними тільки державних актів може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону чи усупереч рішень. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.
Водночас, слід враховувати, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України та статті 152 Земельного кодексу України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.
З огляду на викладене, суд першої інстанції виснував, що у даному випадку визнання нечинним Державного акту від 31.01.2001 серії І-СМ №000210 на право постійного користування землею не є ефективним способом захисту порушених прав позивача, крім того, скасування рішення про державну реєстрацію права постійного користування на земельну ділянку за відповідачем не відновить прав позивача, які він вважає порушеними, оскільки залишається чинною підстава набуття особою відповідних прав.   
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ТОВ "Канта" 16.12.2024 звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі № 920/205/24 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю; стягнути з відповідача 1 на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 9  084,00 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 13  626,00 грн, а також витрати з оплати судової експертизи в сумі 19  689,00 грн.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначив, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, встановленим обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Узагальнені доводи позивача зводяться до того, що судом першої інстанції: 
- порушено вимоги статей 236-238 ГПК України щодо обґрунтованості (вмотивованості) судового рішення, не досліджено надані позивачем докази та не встановлено дійсні обставини справи щодо наявності факту порушення прав позивача, лише вказано, що обраний спосіб захисту не відновить прав позивача, проте, в рішенні взагалі не обґрунтовано у зв`язку з чим суд прийшов до таких висновків, та не заначено який спосіб захисту прав позивача є ефективним і призведе до відновлення його порушених прав та з яких підстав судом не може застосовано такий спосіб у цій справі; 
-не враховано, що позивачем заявлено вимоги про поновлення його прав у той спосіб, в якій відбулося порушення таких прав; позивач оспорює чинність Державного акта (визнання його нечинним) не в цілому, а заявив вимоги про припинення права відповідачів на частину земельної ділянки, яку було вилучено з володіння і користування на підставі відповідних рішень відповідно до статті 141 Земельного кодексу України;
-не застосовано до спірних відносин приписи частини 10 статті 24 Закону України "Про державний земельний кадастр" та частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно". 
В апеляційній скарзі позивачем заявлено клопотання про долучення до справи та дослідження нового доказу, а саме: Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) наданої у постійне користування службі автомобільних доріг у Сумській області для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства по об`єкту: Національна автомобільна дорога державного значення Н-07 Київ-Суми-Юнаківка, розташованих за межами населених пунктів на території Садівської сільської ради Сумського району Сумської області, м. Суми-2017, яким позивач обґрунтовує доводи апеляційної скарги. 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024, апеляційну скаргу ТОВ "Канта" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі №920/205/24 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (судді - доповідача) Кравчука Г.А., суддів Хрипуна О.О., Коробенка Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №        920/205/24; відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ТОВ "Канта" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі №920/205/24 до надходження до суду матеріалів справи.
06.01.2025 матеріали справи №920/205/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
У зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці з 01.01.2025 по 14.01.2025 включно, перебуванням судді Коробенка Г.П. у відпустці з 10.01.2025 по 19.01.2025 включно, а також 20.01.2025, процесуальні дії у справі не здійснювались. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Канта" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі №920/205/24, розгляд справи призначено на 04.03.2025 о 14 год 30 хв, запропоновано учасникам справи вчинити відповідні процесуальні дії у встановлені судом апеляційної інстанції строки.
За результатами розгляду поданого представником ТОВ "Канта" адвокатом Турченком С.П. клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції судом апеляційної інстанції його задоволено, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2025 у даній справі постановлено судове засідання, призначене на 04.03.2025 о 14 год 30 хв, проводити в режимі відеоконференції; визначено особу, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду -  представника ТОВ "Канта" адвоката Турченка С.П.; попереджено сторін, що відповідно до частини 5 статті 197 ГПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2025 задоволено заяву представника відповідача 1 адвоката Мірошніченка В.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, постановлено судове засідання, призначене на 04.03.2025 о 14 год 30 хв, проводити в режимі відеоконференції; визначено особу, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду -  представника Служби адвоката Мірошніченка В.В.; попереджено сторін, що відповідно до частини 5 статті 197 ГПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
У судовому засіданні 04.03.2025, 02.04.2025 та 23.04.2025 з розгляду апеляційної скарги позивача у справі №920/205/24 оголошено перерву до 15 год 30 хв 02.04.2025, 11 год 45 хв 23.04.2025 та 12 год 00 хв 30.04.2025, про що судом апеляційної інстанції винесено відповідні ухвали.
У зв`язку з перебуванням судді Коробенка Г.П. у відпустці, враховуючи приписи статті 32 ГПК України щодо сталості складу суду, унеможливлено проведення судового засідання у призначений час, тому ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 розгляд апеляційної скарги ТОВ "Канта" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у даній справі призначено на 08.05.2025 о 10 год 20 хв.
Позиція інших учасників справи.
06.02.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Сумської ОДА надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній  просить у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Канта" відмовити, а рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін.
За твердженням відповідача 2, доводи, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки:
-позивачем у справі обрано спосіб захисту, що не передбачений законом, договором та є неефективним; без визнання недійсним Державного акта від 31.01.2001 І-СМ №000210 (а не нечинним в окремій частині) задоволення позову не можливе, однак позивачем таких позовних вимог не заявлено;
-набуття права користування земельною ділянкою Адміністрації автомобільних доріг у Сумській області є законним та підтверджується Державним актом про право постійного користування землею І-СМ №000210 від 31.01.2001, за відсутності заяви землекористувача про добровільну відмову від права користування цією ділянкою та за відсутності будь-якої іншої підстави, передбаченої ЗК України, вимоги позивача є безпідставними;
-Сумська ОДА, як власник спірної земельної ділянки, не приймала жодних рішень (розпоряджень) відносно земельних ділянок, наданих позивачу в оренду та відповідачу 1 в постійне користування, та не була стороною договорів оренди, отже не порушувала прав та інтересів позивача у праві користування орендованими земельними ділянками та права об`єднання їх в одну земельну ділянку;
-земельна ділянка з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005 зареєстрована на праві власності за відповідачем 2 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 №5245-VI (набрав чинності 01.01.2013) за результатами вчинення дій землекористувачем (відповідачем 1); при цьому відповідач 2 не приймав рішень (розпоряджень) у порядку статті 122 ЗК України відносно цієї земельної ділянки, чим також не породжував порушень прав та інтересів позивача у використанні орендованих земельних ділянок.    
06.02.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити за необґрунтованістю, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заперечення відповідача 1 проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, полягають у такому:
-позивачем не наведено достатніх, допустимих та достовірних доказів, які підтверджують порушення відповідачем 1 прав користування позивачем орендованими земельними ділянками;
-суд першої інстанції дослідив предмет та підстави позову та дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в контексті обраного позивачем способу захисту свого права, констатувавши його неефективність, що і стало окремою самостійною підставою для відмови у позові;
-відповідач 1 не здійснював добровільну відмову від права постійного користування спірною земельною ділянкою, а також не надавав згоду на її вилучення в порядку, передбаченому статтею 149 ЗК України;
-у відповідності до норм Закону України "Про автомобільні дороги" та ЗК України відповідачі не вправі відмовлятись від спірної земельної ділянки (або її частини), а будь-який інший державний орган не наділений повноваженнями на вилучення земельних ділянок, що знаходяться під автомобільними дорогами, а тому посилання позивача на розпорядження Голови Сумської райдержадміністрації про вилучення земельних ділянок є безпідставним. 
У додаткових поясненнях, що надійшли до суду апеляційної інстанції 05.03.2025 від відповідача 1, останній просить врахувати при розгляді цієї справи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.11.2024 у справі №905/20/23, відповідно до якої положення земельного законодавства не надають постійному землекористувачу права розпоряджатися відповідною земельною ділянкою, в тому числі шляхом надання її в оплатне користування (оренду), оскільки цим правом наділений саме відповідний орган, уповноважений державою на здійснення таких функцій. Тобто, правовий статус постійних землекористувачів не передбачає прав на передачу земельної ділянки у вторинне користування. З огляду на вказану правову позицію, оскільки відповідачу 1 спірна земельна ділянка надана в постійне користування, він не є її власником та не може розпоряджатися нею, а відповідно не мав права відмовлятись від вказаної земельної ділянки (або її частини).  
Треті особи не скористались своїм правом на подання своїх пояснень щодо апеляційної скарги позивача. Проте, зазначене  не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі.  
Явка представників сторін.
У судове засідання 08.05.2025 з`явились представники позивача та відповідача 1. 
Відповідач 2 та треті особи не забезпечили участь у судовому засіданні своїх представників, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання. 
Водночас, колегія суддів враховує, що третьою особою 1 заявлено клопотання, яке надійшло до суду  апеляційної інстанції 23.12.2024, про розгляд даної справи без участі її представника за наявними в матеріалах справи документами, а також відповідачем 2 подано 21.02.2025 до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без участі представника цієї сторони. При цьому Сумська ОДА у своїй заяві зазначила, нею не визнаються вимоги апеляційної скарги позивача, у задоволенні яких вона просить відмовити, у прийнятті рішення покладається на розсуд суду.
Присутній у судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просить суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову  з вирішенням питань щодо судових витрат. 
Представник відповідача 1 проти вимог апеляційної скарги заперечив, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Заявлені у справі клопотання та результати їх розгляду.
Як вже зазначалось, ТОВ "Канта" в апеляційній скарзі порушено питання про долучення до справи та дослідження нового доказу, а саме: Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) наданої у постійне користування службі автомобільних доріг у Сумській області для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства по об`єкту: Національна автомобільна дорога державного значення Н-07 Київ-Суми-Юнаківка, розташованих за межами населених пунктів на території Садівської сільської ради Сумського району Сумської області, м. Суми-2017, яким позивач обґрунтовує доводи апеляційної скарги.
При цьому, клопотання про поновлення строку на долучення копії зазначеного доказу до матеріалів справи позивачем не заявлено ні в апеляційній скарзі, ні шляхом подання окремої заяви.
Крім того, в апеляційній скарзі не міститься обґрунтування причин неможливості подання зазначеного доказу до суду першої інстанції. 
Позивач, посилаючись в апеляційній скарзі на дані, що містяться у зазначеній Технічній документації, в обґрунтування доводів цієї скарги, вказує на те, що суд першої інстанції не дослідив зміст цього документу, хоча зобов`язаний був встановити відповідність формування земельної ділянки відповідачів у Державному земельному кадастрі та з`ясувати у зв`язку з чим площа зареєстрованої за відповідачами земельної ділянки відрізняється від площі земельної ділянки, визначеної у Державному акті.
Дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.
Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частини 1, 2 статті 80 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 ГПК України).
Відповідно до статті 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Разом з тим, відповідно до статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку на позивача).
Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає. Клопотання повинно містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.
Як убачається зі змісту апеляційної скарги, позивач не зазначив причин, які унеможливлювали подання ним додаткового доказу до суду першої інстанції разом із позовною заявою (27.02.2024), як того вимагають норми процесуального права. 
Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одними з основних засад судочинства, закріпленими у статті 124 Конституції України, статтях 2, 7, 13, 14 ГПК України. Принцип диспозитивності передбачає, зокрема, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами.
Така обставина, як відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість неподання зазначених доказів до суду першої інстанції, виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України (постанови Верховного Суду від 31.08.2021 у справі №914/1725/19; від 12.01.2021 у справі № 01/1494(14-01/1494); від 15.12.2020 у справі № 925/1052/19; від 21.04.2021 у справі № 906/1179/20).
Крім того, із матеріалів справи убачається, що копія Технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок Служби автомобільних доріг у Сумській області, площею 54,6428 га та обмінний файл (диск СD) були надані адвокату Турченку Сергію на його запит №1 від 25.09.2023 Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області листом від 28.09.2023 за №29-18-0.99,4-2712/15-23, тобто до подання позовної заяви до господарського суду у даній справі. Отже, зазначені обставини свідчать, що причини не подання зазначеного доказу в порядку та строки, передбачені процесуальним законодавством, об`єктивно залежали від позивача, оскільки зазначений доказ перебував у розпорядженні позивача (його представника) з 28.09.2023. 
Таким чином, встановлені обставини виключають можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткового доказу у порядку статті 269 ГПК України. Оскільки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що наданий позивачем разом з апеляційною скаргою додатковий доказ не може бути прийнятий до розгляду, оскільки не був поданий до суду першої інстанції, підстави такого неподання необґрунтовані заявником, належних доказів на підтвердження поважності причин не надано, клопотання про поновлення пропущеного строку не заявлено. 
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
05.03.2014 між ТОВ "Канта" (орендар) та Сумською районною державною адміністрацією (орендодавець) укладено договір оренди землі (далі - Договір оренди-1), відповідно до пункту 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 5924786800:03:001:0002, для будівництва комплексу по торгівлі будівельними матеріалами, яка знаходиться на території Садівської сільської ради Сумського району Сумської області. 
Згідно з пунктом 2 Договору оренди-1 в оренду передається земельна ділянка загальною площею: 0,4525 га, кадастровий номер: 5924786800:03:001:0002.
За змістом пункту 3 Договору оренди-1 на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури.
Договір укладено на 25 років (пункт 8 Договору оренди-1).
Відповідно до пунктів 14, 15 Договору оренди-1 земельна ділянка передається в оренду для: будівництва комплексу по торгівлі будівельними матеріалами; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Передача земельної ділянки  в оренду здійснюється на підставі розпорядження Сумської районної державної адміністрації №1216 від 12.12.2008 (пункт 17 Договору оренди-1).
Згідно з пунктом 42 Договору оренди-1 він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Невід`ємними частинами цього Договору є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об`єкта оренди.
Договір оренди-1 підписано повноважними представниками сторін, підписи яких скріплені печатками юридичних осіб. 
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме про реєстрацію іншого речового права від 11.04.2014 за індексним номером 20360939 підтверджується здійснення 11.04.2014 державним реєстратором Безуглим І.І., Реєстраційна служба Сумського районного управління юстиції Сумської області, на підставі Договору оренди-1 у відповідності до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12354637 від 11.04.2014, за ТОВ "Канта" державної реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:03:001:0002  площею 0,4525 га  строком на 25 років, про що до Реєстру внесено запис: 5316280. При цьому власником за відомостями Державного реєстру речових прав зазначено Сумську районну державну адміністрацію (орендодавця). 
19.08.2008 між Фізичною особою-підприємцем Богомоловим Олегом Вікторовичем (далі - ФОП Богомолов О.В.), як орендарем, та Сумською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, укладено договір оренди землі (далі - Договір оренди-2), відповідно до умов пункту 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку комерційного використання (під розміщення пункту шиномонтажу грузових автомобілів, мийки та дрібного автосервісу), яка розташована на території Садівської сільської ради Сумського району Сумської області (за межами населеного пункту).
Згідно з пунктом 2 Договору оренди-2 в оренду передається земельна ділянка загальною площею: 0,0750 га.
На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури (пункт 3 Договору оренди-2).
За змістом пункту 8 Договору оренди-2 його укладено на 15 років, терміном до двадцять сьомого грудня 2022 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно до пункту 16 Договору оренди-2 цільове призначення земельної ділянки - землі комерційного використання.
Передача земельної ділянки в оренду здійснюється за розробленим проектом землеустрою (пункт 18 Договору оренди-2).
На орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб (пункт 26 Договору оренди-2).
Згідно з умовами пункту 41 Договору оренди-2 він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Як зазначено у Договорі оренди-2 його невід`ємними частинами є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об`єкта оренди.
Договір оренди-2 підписано повноважними представниками сторін, підписи яких скріплені печатками юридичних осіб.
Цей Договір зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008 за №040861300825. 
Відповідно до кадастрового плану, що є додатком до Договору оренди-2, земельній ділянці площею 0,0750 га присвоєно кадастровий номер 5924786800:02:001:0574.
18.09.2014 між ФОП Богомоловим О.В. (орендар) та Фізичною особою-підприємцем Горькаєвим Сергієм Миколайовичем (далі - ФОП Горькаєв С.М., суборендар) укладено Договір суборенди землі (далі - Договір суборенди), відповідно до пункту 1 якого орендар на підставі договору оренди землі, зареєстрованого в Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України" від 05.03.2008 за №040861300825, та на підставі листа погодження голови Сумської РДА від 15.07.2014 №612/11-2051 передає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку комерційного використання (під розміщення пункту шиномонтажу грузових автомобілів, мийки та дрібного автосервісу), яка розташована за межами населених пунктів на території Садівської сільської ради Сумського району Сумської області.
В суборенду передається земельна ділянка загальною площею 0,0750 га забудованих земель, які використовуються в комерційних цілях, з кадастровим номером 5924786800:02:001:0574 (пункт 2 Договору суборенди).
За умовами пункту 8 Договору суборенди його укладено на 8 років.
Цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 43 Договору суборенди).
Невід`ємними частинами цього Договору є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт приймання-передачі об`єкта суборенди.
Договір суборенди підписано сторонами, підписи яких скріплені їх печатками.
Як убачається з наявних в матеріалах справи Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 31.10.2014 за індексними номерами 28864363 та 28871527 відповідно за:
- ФОП Богомоловим О.В. державним реєстратором Безуглим І.І., Реєстраційна служба Сумського районного управління юстиції Сумської області, на підставі Договору оренди-2 у відповідності до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16879134 від 31.10.2014, здійснено державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:02:001:0574  площею 0,0750 га  строком на 15 років, про що до Реєстру внесено запис: 7530150; власником за відомостями Державного реєстру речових прав зазначено Сумську районну державну адміністрацію (орендодавця);
-за ФОП Горькаєвим С.М. державним реєстратором Безуглим І.І., Реєстраційна служба Сумського районного управління юстиції Сумської області, на підставі Договору суборенди у відповідності до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16883253 від 31.10.2014, здійснено державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:02:001:0574  площею 0,0750 га  строком на 8 років, про що до Реєстру внесено запис: 7531915; власником за відомостями Державного реєстру речових прав зазначено Сумську районну державну адміністрацію (орендодавця).
01.04.2017 між ТОВ "Канта" (сторона 1) та ФОП Горькаєвим С.М (сторона 2) укладено Договір про спільну діяльність, відповідно до умов якого кожна зі сторін зобов`язалась для здійснення спільної діяльності зробити наступні дії:
- сторона 1 надає стороні 2 земельну ділянку площею 0,0425 га, розташовану на території Садівської сільської ради Сумського району Сумської області, під будівництво торгового комплексу з продажу будівельних матеріалів;
- сторона 2 зобов`язується надати земельну ділянку площею 0,0750 га, розташовану на території Садівської сільської ради Сумського району Сумської області під будівництво шиномонтажу, дрібного автосервісу та мийки;
- сторона 2 здійснювати всі необхідні дії та засоби по отриманню необхідної документації для проведення та здійснення будівельних робіт;
-метою кожної сторони є сумісне будівництво пункту шиномонтажу та магазину - складу будівельних матеріалів.
В період з 2017 року по 2020 рік ТОВ "Канта"        та ФОП Горькаєвим С.М. на земельних ділянках з кадастровими номерами: 5924786800:02:001:0574 та 5924786800:03:001:0002 було здійснено будівництво виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, Пункту шиномонтажу та магазину-складу будівельних матеріалів, літ. "А-2", що підтверджується Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), від 27.12.2020 №СМ 101201222957.
За результатами розподілу площ об`єкту будівництва позивач отримав у власність 57/100 новоствореного об`єкту нерухомого майна, а ФОП Горькаєв С.М. - 43/100 новоствореного об`єкту нерухомого майна. У відповідних частках за вказаними особами у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена 23.04.2021 державна реєстрація права власності на об`єкт - виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, Пункт шиномонтажу та магазину-складу будівельних матеріалів літ. "А-2", загальною площею 1155,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2348177259247 (Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.04.2021 за індексними номерами 254976797 та 254976945).
Відповідно до Акта приймання-передачі від 30.09.2022 ФОП Горькаєв С.М. передав до статутного капіталу ТОВ "Канта" належні йому 43/100 частин виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, Пункту шиномонтажу та магазину складу будівельних матеріалів, який розташований за адресою: Сумська область, Сумський район, Садівська сільська рада, комплекс будівель та споруд номер 13 , що розташований на земельних ділянках кадастровий номер 5924786800:02:001:0574 та кадастровий номер 5924786800:03:001:0002, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі  речових прав на нерухоме майно 30.09.2022 приватним нотаріусом Бирченко Ю.В., Сумського районного нотаріального округу Сумської області, у відповідності до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 64997722 від 30.09.2022, про що вчинено запис за номером 48023487.
У зв`язку з цим ТОВ "Канта" стало єдиним власником зазначеного вище об`єкту нерухомого майна.
16.12.2022 Садівською сільською радою Сумського району Сумської області на 24 сесії  8 скликання прийнято рішення "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки для комерційного використання (під розміщення пункту шиномонтажу грузових автомобілів, мийки та дрібного автосервісу), укладеного 19.02.2008 зареєстрованого за №040861300825 від 05.03.2008", відповідно до якого вирішено замінити сторону "орендодавця" в чинному договорі оренди земельної ділянки, укладеного 19.02.2008 зареєстрованого за №040861300825 від 05.03.2008, а саме: Сумська районна державна адміністрація Сумського району Сумської області на нового: Садівську сільську раду Сумського району Сумської області (пункт 1); подовжити термін дії договору оренди землі укладеного 19.02.2008 зареєстрованого за №040861300825 від 05.03.2008 строком на 15 (п`ятнадцять) років шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки комунальної власності на безконкурентних засадах, загальною площею 0,0750 га з кадастровим номером 5924786800:02:001:0574, яка розташована на території Садівської сільської ради Сумського району Сумської області за межами населеного пункту (пункт 2); доручити сільському голові Крючкову Івану Олексійовичу укласти від імені Садівської сільської ради додаткову угоду згідно даного рішення (пункт 3).
На підставі вказаного рішення між Садівською сільською радою Сумського району Сумської області, як орендодавцем, та ФОП Богомоловим О.В., як орендарем, укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до договору оренди землі від 05.03.2008 (державна реєстрація від 05.03.2008 за №040861300825) кадастровий номер 5924786800:02:001:0574 (Договору оренди-2), відповідно до якої викладено в новій редакції преамбулу зазначеного Договору та розділ реквізити сторін у зв`язку зі зміною сторони орендодавця; подовжено строк дії Договору оренди-2 на 15 років з викладенням пункту 8 цього Договору у такій редакції: "8. Договір укладено на 15 років, терміном до 27 грудня 2037 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніш як за 30 днів до закінчення строку дії договору оренди землі повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію"; решту умов Договору оренди-2 залишено без змін щодо яких сторони підтвердили свої права, зобов`язання та відповідальність.
26.04.2023 Садівською сільською радою Сумського району Сумської області на 27 сесії  8 скликання прийнято рішення "Про внесення змін до договору оренди землі, зареєстрованого за №040861300825 від 05.03.2008", відповідно до якого вирішено замінити сторону "орендаря" в чинному Договорі оренди-2 з ФОП Богомолова А.В. на  ТОВ "Канта".
На підставі вказаного рішення між Садівською сільською радою Сумського району Сумської області (орендодавець), ФОП Богомоловим О.В. (орендар) та ТОВ "Канта" (новий орендар) укладено Додаткову угоду до Договору оренди-2, за пунктом 1 якої сторони домовились внести зміни до зазначеного договору та зазначити орендарем - ТОВ "Канта". Всі інші умови Договору оренди-2 залишено незмінними. 
Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (Інформаційна довідка від 24.02.2024 №367235816) підтверджено внесення до Реєстру змін щодо орендаря земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:02:001:0574 - ТОВ "Канта" на підставі Додаткової угоди від 26.04.2023 до Договору оренди-2, право оренди щодо якої зареєстровано 31.10.2014 у відповідності до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16879134 від 31.10.2014 (запис за номером: 7530150). 
Як зазначено в позові, оскільки єдиним власником новозбудованого об`єкту нерухомого майна є ТОВ "Канта" і вказаний об`єкт розташовано на двох земельних ділянках, які перебувають в оренді останнього, позивач звернувся до Садівської селищної ради з метою вирішення питання об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами 5924786800:02:001:0574 та 5924786800:03:001:0002. 
Під час ознайомлення з Публічною кадастровою картою виявлено накладення меж земельних ділянок, які перебувають в оренді позивача,  за кадастровими номерами 5924786800:02:001:0574 та 5924786800:03:001:0002, із земельною ділянкою з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005, яка перебуває в користуванні Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області.
Як убачається зі змісту листа ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 29.09.2023 №29-18-0.222-2497/2-23 "Про розгляд звернення", який надано представнику позивача  у відповідь на його звернення щодо усунення порушень права користування земельними ділянками, відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005 внесено до Державного земельного кадастру 26.03.2020 на підставі "Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) наданої у постійне користування Службі автомобільних доріг у Сумській області для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства по об`єкту: національна автомобільна дорога державного значення Н-07 Київ-Суми-Юнаківка, розташованих за межами населених пунктів на території Садівської сільської ради Сумського району Сумської області", розробленої ДП "Сумський науково-дослідний  та проектний інститут землеустрою", підстава внесення - Державний акт на право постійного користування землею І-СМ №000210, зареєстрований 31.01.2001.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Інформаційна довідка №367235962 від 24.02.2024) речові права на зазначену земельну ділянку зареєстровані 07.07.2020, зокрема: 
-право власності за Сумською ОДА у відповідності з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 53029542 від 09.07.2020 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 №5245-VI, про що до Реєстру внесено відомості про речове право за номером 37228227;
-право постійного користування за Службою автомобільних доріг у Сумській області у відповідності  з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 53029542 від 09.07.2020 на підставі Державного акта на право постійного користування землею від 31.01.2001 серії І-СМ № 000210, про що до Реєстру внесено запис про інше речове право за номером 37228296.
За твердженнями позивача (з урахуванням заяви про уточнення  позовних вимог), на дату проведення зазначених реєстраційних дій Державний акт на право постійного користування землею  від 31.01.2001 серії І-СМ № 000210 втратив чинність, так як відповідно до розпорядження Голови Сумської районної державної адміністрації від 12.12.2008 №1216 право на частину земельної ділянки, яка перебувала у постійному користуванні Служби автомобільних доріг, а саме у розмірі 0,4525 га, було припинено, що вбачається з листа Головного управління Держземагентсва в Сумській області від 28.02.2014 № 2605/01-16, а також на підставі розпорядження Голови Сумської районної державної адміністрації від 28.11.2007 №1174 частину земельної площею 0,0750 га було вилучено з постійного користування Служби автомобільних доріг у Сумській області.
Зважаючи на вказані обставини, ТОВ "Канта" звернулося до господарського суду з позовом у даній справі.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України від 31.03.2023 №Н-132 "Деякі питання діяльності Служби автомобільних доріг у Сумській області" Службу автомобільних доріг у Сумській області перейменовано на Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області, внесено зміни до Положення про Службу шляхом затвердження його в новій редакції (а.с. 106-111 том 1).
У процесі розгляду справи, що відображено в оскарженому судовому рішенні, позивачем подано 23.04.2024 (через підсистему ЄСІТС "Електронний суд") та 26.04.2024 (надіслано поштою) клопотання про приєднання до матеріалів справи Висновку експерта №16 від 19.04.2024 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи. Вказаний висновок складений судовим експертом Сукаленко С.В. 19.04.2024 (далі - Висновок експерта) підготовлений для подання до Господраського суду м. Києва у справі №920/205/24 (а.с. 232-246 том 1, а.с. 1-26 том 2).
За змістом цього Висновку експерта він виконаний для подання до суду у справі №920/205/24 за заявою (договором) адвоката Турченка С.П. від 08.04.2024, в ньому міститься інформація про те, що відповідно до статті 101 ГПК України експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України, яка засвідчена підписом Сукаленко С.В.
На вирішення судової земельної-технічної експертизи поставлено питання: Чи є накладення земельної ділянки кадастровий номер 5924786800:02:001:574 та земельної ділянки кадастровий номер 5924786800:03:001:0002, які перебувають в оренді ТОВ "Канта", із земельною ділянкою кадастровий номер 5924786800:03:001:0005, яка перебуває у користуванні Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області, відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки? 
Як убачається з Висновку експерта для визначення чи є накладення зазначених земельних ділянок відповідно до даних Державного земельного кадастру на ці земельні ділянки, експертом розроблений графічний Додаток №6 співставлення конфігурації зовнішніх меж земельної ділянки відповідно наданих обмінних файлів (*.xml) земельних ділянок в електронному вигляді. 
За результатами проведеного дослідження експерт дійшов висновку, за яким виходячи зі складеного графічного Додатку №6 жовтим кольором відображено контури накладення (перетину) земельних ділянок загальною площею 0,1444 га (1444 м2) між земельними ділянками кадастровий номер 5924786800:02:001:0574 (площею 0,0367 га (367 м2)), 5924786800:03:001:0002 (площею 0,1077 га (1077м2)), які перебувають в оренді ТОВ "Канта", межі якої визначені та зареєстровані в Державному земельному кадастрі та із земельною ділянкою кадастровий номер 5924786800:03:001:0005, яка перебуває у користуванні Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області, межі якої визначені та зареєстровані в Державному земельному кадастрі в найбільш лінійних розмірах - 12,52м; 11,91м; 7,76м; 2,44м.    
Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що Державний акт на право постійного користування землею І-СМ №000210, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.112-113 том 1), видано 31 січня 2001 року Адміністрації автомобільних доріг у Сумській області Української державної корпорації "Укравтодор" Садівською сільською Радою народних депутатів Сумського району Сумської області України у тому, що зазначеному землекористувачу надається у постійне користування 55,3412 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Землю надано у постійне користування для розміщення Державної регіональної автомобільної дороги Р-01 Київ-Суми-Юнаківка відповідно до рішення 14 сесії 23 скликання Садівської сільської Ради народних депутатів від 31 січня 2000 року.  
Зазначений Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №119.
Державний акт містить план зовнішніх меж землекористування (із зазначенням поворотних точок меж земельної ділянки) з описом меж суміжних власників землі та землекористувачів у масштабі- 1:10000, виконаний інженером-землевпорядником І.І. Макошенець.
Як убачається із наданої позивачем до суду першої інстанції копії Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005 (а.с. 189-199 том 1), відкритої 26.03.2020, при здійсненні державної реєстрації цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі державним кадастровим реєстратором Грищенко І.О. внесено відомості про земельну ділянку, зокрема, щодо: її площі в розмірі 54,6428 га, форми власності - державна, кадастрового плану у масштабі 1:50000, опису меж суміжних власників та землекористувачів, координат поворотних точок меж земельної ділянки, власника - Сумська обласна державна адміністрація; постійного землекористувача - Служба автомобільних доріг у Сумській області; документа, що посвідчує право постійного користування - державний акт І-СМ №000210 від 31.01.2001за реєстраційним номером 119 тощо. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Питання належності та ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права або законного інтересу підлягає вирішенню судами після повного встановлення усіх фактичних обставин справи, а також після з`ясування того, чи існує у позивача право або законний інтерес та чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем (близька за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.06.2020 у справі № 922/2529/19).
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.
Гарантоване статтею 55 Конституції України   й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем (такий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).
Таким чином, з огляду на положення процесуального закону (зокрема статті 236, 237, 238, 267, 270, 282 ГПК України) суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги.
За змістом положень статей 14, 269 ГПК України передбачено обов`язок господарського суду при здійсненні правосуддя керуватися принципом диспозитивності, суть якого полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У справі, що розглядається, ТОВ    "Канта" обрало такий спосіб захисту порушеного права, як 
-визнання нечинним Державного акта від 31.01.2001 серії І-СМ № 000210 про право постійного користування землею, зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №119, щодо земельної ділянки кадастровий номер 5924786800:03:001:0002, площею 0,4525 га та щодо земельної ділянки кадастровий номер 5924786800:02:001:0574, площею 0,0750 га, які розташовані на території Садівської сільської ради Сумського району Сумської області та перебувають в оренді ТОВ "Канта" (позивача);
- скасування  в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 5924786800:03:001:0005, загальною площею 54,6428 га;
-скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації на земельну ділянку кадастровий номер 5924786800:03:001:0005, загальною площею 54,6428 га права власності за Сумською ОДА (номер відомостей про речове право: 37228227) та права постійного користування за Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області (номер запису про інше речове право:37228296). 
Зазначені позовні вимоги обґрунтовані обставинами накладення меж земельних ділянок з кадастровими номерами 5924786800:03:001:0002 та 5924786800:02:001:0574, які перебувають в оренді позивача, із земельною ділянкою з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005, яка належить державі в особі Сумською ОДА (відповідач 2) та перебуває у постійному користуванні Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області (відповідач 1).  
За твердженням позивача у позовній заяві, факт накладення меж земельних ділянок, які перебувають у нього в оренді, із земельною ділянкою державної власності, право розпорядження якою належить відповідачу 2, та яка перебуває в постійному користуванні відповідача 1, підтверджується інформацією, яка міститься у листі ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 29.09.2023 за №29-18-0.222-2497/2-23, що наданий у відповідь на звернення представника позивача. 
Дослідженням змісту вказаного листа, колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що ГУ Держгеокадастру у Сумській області підтверджено перетин земельних ділянок з кадастровими номерами 5924786800:02:001:0574 та 5924786800:03:001:0002  із земельною ділянкою з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005, який виник після внесення до Державного земельного кадастру відомостей про сформовану земельну ділянку (державний акт на право постійного користування), яка перебуває в користуванні Служби автомобільних доріг в Сумській області. Цей перетин наявний на день надання відповіді, тобто 29.09.2023.
Проте, у зазначеному листі не міститься відомостей про ідентифікацію вказаного перетину земельних ділянок, розміру їх накладення (повне чи часткове).
Наданий позивачем до суду першої інстанції Висновок експерта, складений на замовлення позивача, підтверджує часткове накладення (перетин) земельних ділянок, а саме: загальною площею 0,1444 га (1444 м2) між земельними ділянками кадастровий номер 5924786800:02:001:0574 (площею 0,0367 га (367 м2)), 5924786800:03:001:0002 (площею 0,1077 га (1077м2)), які перебувають в оренді ТОВ "Канта", із земельною ділянкою кадастровий номер 5924786800:03:001:0005, яка перебуває у користуванні Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області, в найбільш лінійних розмірах - 12,52м; 11,91м; 7,76м; 2,44м.
Інших доказів щодо накладення (перетину) меж земельних ділянок, які перебувають в оренді позивача, із земельною ділянкою, що знаходиться в постійному користуванні відповідача 1 та належить державі в особі відповідача 2, матеріали справи не містять.
З наведених позивачем доводів та наданих доказів убачається, що перетин (накладення) меж:
-земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:02:001:0574 загальною площею 0,0750 га, яка перебуває в оренді позивача, із земельною ділянкою з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005 загальною площею 54,6428 га, яка належить відповідачу 2 та перебуває у постійному користуванні відповідача 1, становить площу 0,0367 га (367 кв.м), що відповідає 48,93% до загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:02:001:0574 та 0,067% до загальної площі з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005;
-земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:03:001:0002 площею 0,4525 га, яка перебуває в оренді позивача, із земельною ділянкою з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005 загальною площею 54,6428 га, яка належить відповідачу 2 та перебуває у постійному користуванні відповідача 1, становить площу 0,1077 га (1077кв. м), що відповідає 23,80% до загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:03:001:0002 та 0,197% до загальної площі з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005.
При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду бере до уваги загальну площу земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005 у розмірі 54,6428 га, яка визначена та внесена до Державного земельного кадастру при її реєстрації 26.03.2020 державним кадастровим реєстратором Грищенко І.О., оскільки саме здійсненням такої реєстрації позивач обґрунтовує порушення відповідачами його прав як орендаря земельних ділянок та як власника об`єкту нерухомого майна, який розташований на вказаних земельних ділянках.  
Дійсно, підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005 слугував Державний акт на право постійного користування І-СМ №000210 виданий відповідачу 1 ще у 2001 році.
Відповідно до пункту 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" (у редакції, чинній на момент проведення державної реєстрації спірної земельної ділянки) земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про визначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи. Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок. Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.
За приписами частини 1 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. 
Згідно з положеннями частини 1 статті 25 Закону України "Про Державний земельний кадастр" Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер;  б) площа; г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів.
За вимогами частини 1 статті 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр" до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.
Аналогічні положення щодо відомостей про земельні ділянки, які вносяться до Державного земельного кадастру, містяться і у пункті 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок), зокрема серед іншого:  координати  поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів геодезичної мережі із зазначенням пунктів прив`язки.
Як вже зазначалося судом апеляційної інстанції, Поземельна книга, відкрита щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005, містить відомості щодо площі цієї земельної ділянки у розмірі 54,6428 га, що відрізняється від площі, зазначеної у Державному акті на право постійного користування землею І-СМ №000210 від 31.01.2021 (55,3412га).   
Проте, докази, надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог щодо визнання нечинним зазначеного Державного акта, а саме: лист ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 29.09.2023 за №29-18-0.222-2497/2-23 та Висновок експерта, не містять відомостей про те, що при здійсненні реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005 до її складу включені земельні ділянки з кадастровими номерами 5924786800:02:001:0574, 5924786800:03:001:0002, що перебувають в оренді у позивача, відповідно у площах 0, 0750 га  та 0,4525 га, загальний розмір яких складає 0,5275 га.
За вказаних обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що позивачем не доведено повного накладення (перетину) меж земельних ділянок, які перебувають в оренді позивача, із земельною ділянкою, що належить відповідачу 2 та перебуває у постійному користуванні відповідача 1. 
Разом з тим, позивач у даній справі заявив вимогу про визнання нечинним Державного акта на право постійного користування землею І-СМ за №000210 від 31.01.2021, яким відповідачу 1 передано спірну земельну ділянку в постійне користування, в частині площі 0,5275 га (0,0750 га+0,4525 га), яка перевищує площу накладення (перетину) меж суміжних ділянок, що складає за Висновком експерта 0,1444 га (0,0367 га+0,1077 га).
Переглядаючи дану справу в апеляційному порядку, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що  захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку. 
Так, відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
В силу положень частини 1    статті 129 Конституції України, частини 1 статті 2, частини 1 статті 6, частини 2 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 1 частини 3 статті 2, частини 1 статті 11, частини 1 статті 236 ГПК України, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих    Конституцією    і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 у справі N 1-33/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в    Конституції України.
Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.
Оскільки державні акти на право власності та право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних з правом власності (користування) на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти. Визнання недійсними державних актів на право власності та право постійного користування земельними ділянками вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.
Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11. 
Виходячи із наведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, а також принципів верховенства права та справедливості, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, за частиною 3 якої суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Водночас законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням основних принципів судочинства та положень статей 55, 124 Конституції України, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний спосіб правового захисту, не заборонений законом.
Ключовою особливістю спірних правовідносин є те, що вони не пов`язані з порушеннями вчиненими під час видачі оспорюваного Державного акта на право постійного користування землею, а ґрунтуються, за доводами позивача, на обставинах, які виникли після прийняття відповідного рішення та видачі спірного Державного акта, а саме: при здійсненні державної реєстрації вказаної земельної ділянки державної форми власності, яка перебуває в постійному користуванні відповідача 1, без врахування вже зареєстрованих земельних ділянок, які перебувають в оренді позивача, що призвело до порушення прав останнього, так як внаслідок такої реєстрації виявлено часткове накладення (перетин) меж зазначених земельних ділянок між собою. 
Звідси, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що права та інтереси позивача, враховуючи правосвідомість, правову культуру та реалії сучасного українського суспільства, конкретно у даних правовідносинах можуть бути захищені у спосіб, що визначений останнім, а саме шляхом визнання оспорюваного Державного акта нечинним у певній частині і саме такий окремий спосіб (а не усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою) гарантуватиме не тільки відновлення прав позивача, а й убезпечить їх від порушень в майбутньому, адже дозволить внести зміни до Державного земельного кадастру щодо відомостей спірної земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні відповідача 1. 
При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує, що визнання нечинним Державного акта на право постійного користування землею І-СМ №000210 від 31.01.2021 не може бути застосовано до всієї площі земельних ділянок, які перебувають в оренді позивача, така вимога може застосовуватися лише до тих їх частин, на які накладається (з якими перетинається) спірна земельна ділянка державної власності, яка відведена відповідачу 1 у постійне користування.
ТОВ "Канта" має довести, які саме частини земельних ділянок, в яких межах накладаються на смугу земельної ділянки, відведеної відповідачу 1 в постійне користування, і навпаки.
Захистити право без ідентифікації частин накладення земельних ділянок неможливо. 
Для вирішення даного спору земельна ділянка (підстави для визнання частково нечинним Державного акта щодо якої наявні - тобто така земельна ділянка дійсно накладається на земельні ділянки позивача, що перебувають у нього в оренді) має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі, як того вимагають приписи статті 15 Закону України "Про державний земельний кадастр" та пункту 24 Порядку. 
Виконання дослідження з визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Тому результати таких досліджень можуть міститись, зокрема, у висновку експерта. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (статті 98-107 ГПК України).
У зазначених власних висновках суд апеляційної інстанції базується на тому, що за змістом частини 1 статті 79 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельна ділянка - це частина земної поверхні, яка ідентифікується насамперед її просторовим розташуванням, що описується через її межі.
При цьому суд апеляційної інстанції відзначає, що при державній реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005, як свідчать дані Поземельної книги, відкритої на цю земельну ділянку, у Державний земельний кадастр внесені відомості щодо координат поворотних точок меж та дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі. 
Також зазначені відомості внесені до Державного земельного кадастру стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами 5924786800:02:001:0574, 5924786800:03:001:0002, які перебувають в оренді у позивача, що підтверджується Поземельними книгами, відкритими на вказані земельні ділянки, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 200-215 зворот том 1).
Водночас, наданий позивачем до матеріалів справи Висновок експерта вказує на наявність часткового накладення (перетину) земельних ділянок, що перебувають в оренді у позивача та у постійному користуванні у відповідача 1, загальною площею 0,1444 га, проте не містить дослідження та висновків з визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі щодо тих частин спірних земельних ділянок, які накладаються (перетинаються) між собою. 
За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що позовні вимоги щодо визнання нечинним Державного акта на право постійного користування землею І-СМ №000210 від 31.01.2001, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №119, щодо земельної ділянки кадастровий номер 5924786800:03:001:0002, площею 0,4525 га та щодо земельної ділянки кадастровий номер 5924786800:02:001:0574, площею 0,0750 га, які розташовані на території Садівської сільської ради Сумського району Сумської області та перебувають в оренді ТОВ "Канта", не підлягають задоволенню у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю належними та допустимими доказами обставин, які ідентифікують частини земельних ділянок, що накладаються (перетинаються) між собою, як щодо площі (заявлена вимога щодо площі 0,5275 га суперечить Висновку експерта), так і щодо визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (взагалі відсутні).
Що стосується вимоги про скасування в Державному земельному кадастрі  державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 5924786800:03:001:0005, загальною площею 54,6428 га, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Як вже встановлено, позивачем не доведено належними та допустимими доказами (не ідентифіковано) частини спірних земельних ділянок, які накладаються (перетинаються) між собою в порядку визначеному статтею 79 ЗК України та статті 15 Закону України "Про державний земельний кадастр".
Водночас, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що за приписами пункту 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр", земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрових номерів, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.
Отже, оскільки спірна земельна ділянка з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005 зареєстрована у Державному земельному кадастрі, внесення змін до відомостей про цю земельну ділянку є можливим. 
Зокрема, суд апеляційної інстанції вважає, що частина земельної ділянки, яка накладається на земельні ділянки позивача, що перебувають у нього в оренді, та межі якої відомі, може бути предметом позовних вимог щодо її скасування в Державному земельні кадастрі.
Натомість, позивач у даній справі, зазначаючи про часткове накладення (перетин) спірних земельних ділянок, намагається повністю скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером 5924786800:03:001:0005.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує, що не може визнаватися обґрунтованою вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки в тій її частині, яка не є спірною і правомірність надання якої в постійне користування відповідачу 1 не ставиться позивачем під сумнів.  
Отже, з огляду на недоведеність фактичного розміру та меж частини земельної ділянки (її ідентифікації просторовим розташуванням), яка накладається (перетинається) на (із) земельними ділянками, що перебувають в оренді позивача, підстави для задоволення позовних вимог про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 5924786800:03:001:0005, загальною площею 54,6428 га, відсутні.
Оскільки позовні вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації на земельну ділянку кадастровий номер 5924786800:03:001:0005, загальною площею 54,6428 га, права власності за Сумською ОДА (номер відомостей про речове право: 37228227) та права постійного користування за Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області (номер запису про інше речове право:37228296) є похідними від перших двох позовних вимог, тому суд апеляційної інстанції вважає їх також безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.  
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на викладене зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не  впливають на вирішення спору у даній справі, за результатами якого у позові слід відмовити.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на усі встановлені у даній справі обставини в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі про повну відмову у задоволенні позову ТОВ "Канта" до Служби та Сумської ОДА за участі третіх осіб про визнання нечинним державного акта та скасування державної реєстрації земельної ділянки і речових прав на неї підлягає залишенню в силі з мотивів, викладених у даній постанові.
Судові витрати.
Згідно зі статтею 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Канта"  на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі №920/205/24 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі №920/205/24 залишити без змін.
3. Матеріали справи №920/205/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 28.05.2025. 

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

                                                                                О.О. Хрипун