Справа № 163/2815/24 	Головуючий у 1 інстанції: Шеремета С. А. 	
Провадження № 22-ц/802/575/25  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
12 травня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К., 
секретар судового засідання Власюк О. С., 
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 , поданою від її імені представником ОСОБА_4 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 10 березня 2025 року,

                                          В С Т А Н О В И В :    
03 грудня 2024 року ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , який було розірвано. На підставі судового рішення з відповідача стягувалися аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_5 .
Дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття і на даний час навчається на 2 курсі Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського. Термін навчання орієнтовно до 30.06.2027, стипендії не отримує. 
Навчання дочки вимагає додаткових витрат – на освітні послуги, приладдя, посібники для навчання, переїзд з дому до місця навчання, оренду житла. Дочка потребує матеріального утримання з боку батьків, оскільки через навчання не може працювати та самостійно себе утримувати. 
Відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, тому може приймати участь у витратах, пов`язаних з утриманням повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.
Ураховуючи наведене, просила стягнути із ОСОБА_1 аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходів протягом усього періоду навчання, але не довше, як до досягнення дочкою віку 23 років.
Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 10 березня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на повнолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 514 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до закінчення навчання у Львівському державному університеті фізичної культури ім. Івана Борбенського, але не довше, як до досягнення нею 23 років.
Рішення в частині стягнення місячного розміру аліментів допущено до негайного виконання.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 від імені позивача  ОСОБА_3 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про задоволення позову по заявлених вимогах.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 від імені відповідача ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. 
У судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу заперечили і просять залишити її без задоволення.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, позивач та її представник у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з таких підстав.
Частково задовольняючи позов і стягуючи аліменти у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції дійшов висновку, що достатнім розміром аліментів на повнолітню дочку буде 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення з позовом становить 1 514 грн.
Проте, до такого висновку суд дійшов помилково, з порушенням норм процесуального права.
Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно зі статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. 
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Статтями 182, 200 цього Кодексу передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.
Ураховуючи, що статтею 200 СК України передбачено право на стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів та з урахуванням вимог ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України про розгляд судом справи у межах заявлених вимог, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, вирішивши змінити самостійно, без відповідної заяви позивача, предмет позову – аліменти у частці від заробітку (доходу) платника аліментів на аліменти у твердій грошовій сумі, з посиланням на прожитковий мінімум.
Судом встановлено, що сторони по справі є батьками тепер уже повнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 8).
Згідно з довідкою Львівського державного університету фізичної культури ім. Івана Боберського № 24236 від 28.11.2024 ОСОБА_7 є студенткою 2 курсу денної державної форми навчання, спеціальність: фізична культура, прогнозований термін закінчення навчання – 30.06.2027 (а.с.8/зворот/).
Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано. 
Відповідач перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.22).
Відповідач не працює. Разом із тим надані ним довідки про наявність певних захворювань не підтверджують про його недієздатність, чи часткову дієздатність, оскільки таких відповідних лікарських висновків суду не надано.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на навчання дочки і не позбавлений обов`язку утримувати повнолітню дитину.
Разом із тим, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки суд повинен враховувати усі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Апеляційний суд доходить висновку, що при визначенні розміру аліментів підлягає врахуванню перебування на утриманні відповідача малолітнього сина, 2014 року народження, якого він зобов`язаний утримувати до досягнення ним повноліття, а також та обставина, що повнолітня дочка зарахована на державну форму навчання, яка надає право на отримання стипендії, яка не виплачується лише при незадовільних результатах навчання, що залежить тільки від успіхів самої студентки.
Крім того, позивачем не надано жодних доказів щодо свого майнового становища.
Також позивач не довела, що аліменти на період навчання дочки мають бути стягнутими саме у заявленому нею розмірі.
Оскільки відповідач не працює, то при визначенні розміру аліментів суд виходить із середнього заробітку по Волинській області, який станом на час звернення із позовом становить приблизно 20 000 грн.
З урахуванням наведених обставин, поданих сторонами доказів, наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на період навчання дочки, апеляційний суд доходить висновку, що для підтримання повнолітньої дочки на час її навчання розмір стягуваних аліментів має становити 1/10 частку заробітку (доходу) відповідача.
З урахуванням вимог ч. 1 ст. 191 та ст. 201 СК України аліменти необхідно стягнути з 03 грудня 2024 року (від дня пред`явлення позову через систему «Електронний суд») і до припинення дочкою навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів зроблені з порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Оскільки позов задоволено частково, то судові витрати підлягають стягненню у розмірі 1/2 частини від визначених ставок Законом «Про судовий збір», що становить 1514 грн, з яких: 605,60 грн – за подання позовної заяви і 908,40 грн – за подання апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст. ст. 137, 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, з урахуванням пропорційності задоволених вимог, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у розмірі 1 500 грн.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
                                                П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 , подану від її імені представником ОСОБА_4 задовольнити частково.
Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 10 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/10 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до припинення дочкою навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1 514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) грн судового збору за подання позовної заяви і апеляційної скарги.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.      

Головуючий – суддя      

Судді