ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1114/25  Номер провадження 22-ц/814/1846/25	Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на ухвалу Октябрського (нова назва – «Шевченківський») районного суду м.Полтави від 10 лютого 2025 року (час постановлення ухвали та дата виготовлення повного текста ухвали не зазначені) у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу №554/1114/25, виданого Октябрським (нова назва – «Шевченківський») районним судом м.Полтави 30.01.2025, стягувач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго»,
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

Ухвалою Октябрського (нова назва – «Шевченківський») районного суду м. Полтави від 10 лютого 2025 року судовий наказ №554/1114/25, виданий Октябрським (нова назва – «Шевченківський») районним судом м. Полтави від 10 лютого 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 4 588,62 грн, а також судового збору 302,80 грн скасовано.
Стягнуто з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 151,40 гривень.
Роз`яснено стягувачу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» право звернутися до суду із тими самими вимогами у порядку спрощеного позовного провадження. Також, роз`яснено стягувачу, що відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України, в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

В апеляційній скарзі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу судді в частині вирішення питання судового збору скасувати та здійснити розподіл судових витрат відповідно до вимог чинного законодавства.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги  вказується, що  норми ЦПК України містять вичерпний перелік підстав щодо стягнення судового збору лише для категорій справ, що розглядаються в порядку позовного провадження.  ОСОБА_1  звернулась до суду із заявою, в якій просила скасувати судовий наказ, таким чином, у вищевказаний спосіб, передбачений ст.170 ЦПК України, заявник реалізував своє право на подачу заяви про скасування судового наказу, тому вважає, що суд при винесенні ухвали про скасування судового наказу застосував норму ЦПК України щодо стягнення з підприємства судових витрат, яка не підлягала застосуванню. При цьому, зазначається, що порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження», який окремо встановлює порядок відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи. Враховуючи наведені вище норми, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вважає, що ухвала Октябрського (нова назва – «Шевченківський») районного суду м. Полтави є такою, що не відповідає вимогам розділу II ЦПК України, так як стягнення судових витрат при скасуванні судового наказу чинним законодавством не передбачено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить ухвалу судді суду першої інстанції залишити без змін.
Зокрема вказувала, що в ході судового розгляду її заяви про скасування судового наказу встановлено необгрунтованість дій позивача щодо звернення до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з неї коштів, та відсутність між нею та заявником будь яких правовідносин. 

У відповіді на відзив ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» повторно зазначає викладене в апеляційній скарзі, вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та просить її задовольнити в повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу судді суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування судового наказу №554/1114/25, виданого 30.01.2025 Октябрським (нова назва – «Шевченківський») районним судом м.Полтави, про стягнення з неї на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 4 588,62 грн, а також судового збору 302,80 грн.
Заява мотивована спірним питанням щодо розміру заборгованості, так як договір між нею і стягувачем не укладено, квартира обладнана системою індивідуального газового опалення. 

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що остання вказує на обставини, що свідчать про наявність спору між сторонами, а саме зазначає про відсутність договірних відносин між сторонами та наявність у квартирі системи індивідуального газового опалення, що підтверджується технічними умовами на установку двоконтурного газового котла в квартирі АДРЕСА_1 та актом про прийом закінченого будівництва об`єкту газопостачання за вказаною адресою від 27.10.2011 року.
Ухвала суду у цій частині не оскаржується, а тому відповідно до приписів ст. 353, 367 ЦПК України його законність і обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
Питання про судові витрати судом першої інстанції вирішено відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Враховуючи, що заява про скасування судового наказу задоволена у повному обсязі, суд визнав за необхідне стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» суму сплаченого судового збору у розмірі 151,40 грн на користь ОСОБА_1 ..
Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення судового збору з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).
Згідно ч.3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Відповідно до положень статті 42 ЦПК України при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є боржник та стягувач.
Згідно ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, яке може видаватися на підставі заяви особи за результатами розгляду її вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Після видачі судом судового наказу боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення наказу та доданих до нього документів подати заяву до суду, який його видав, про скасування судового наказу (частина перша статті 170 ЦПК України)
При подачі заяви про скасування судового наказу, боржник у відповідності до пункту 1 частини п`ятої статті 170 ЦПК України зобов`язаний додати до заяви документ, що підтверджує сплату ним судового збору.
Згідно п.4-1, 4–2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду заяви про видачу судового наказу встановлено судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, заяви про скасування судового наказу – 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Якщо у суду відсутні підстави для повернення заяви про скасування судового наказу, суд постановляє ухвалу про скасування судового наказу, у якій може вирішити питання про поворот виконання судового наказу ( частина третя статті 171 ЦПК України).
Згідно ч.2 ст. 164 ЦПК України визначено, що у разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається, так як при пред`явленні стягувачем позову, ця сума зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Згідно ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати зі сплати судового збору, понесені учасниками наказного провадження можуть бути розподілені за результатами розгляду відповідної заяви про видачу судового наказу чи його скасування судом із застосуванням загальних норм процесуального права, відповідно ст. 141 ЦПК України.
Зазначені норми процесуального права мають загальний характер і тому підлягають застосуванню в порядку цивільного судочинства, яке здійснюється за правилами передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного, позовного (загального або спрощеного), та окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України), у випадку відсутності особливостей розподілу витрат, що визначаються окремо у цих провадженнях, та у разі прийняття остаточного рішення у справі.
Так, у разі задоволення заяви про видачу судового наказу, з боржника на користь стягувача підлягає стягненню судовий збір, сплачений стягувачем при подачі заяви до суду. Відповідно, у разі задоволення заяви про скасування судового наказу, з стягувача підлягає стягненню на користь боржника судовий збір, сплачений при подачі відповідної заяви до суду.
Водночас, ч. 2 ст. 164 ЦПК України передбачає особливості порядку повернення судового збору в разі скасування судового наказу стягувачу, а не порядок розподілу судових витрат зі сплати судового збору в наказному провадженні, як помилково зазначає ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у доводах апеляційної скарги.
Колегія суддів також звертає увагу, що у разі не вирішення питання про розподіл судового збору при задоволенні заяви про скасування судового наказу, можливість розподілу судових витрат чи відшкодування судового збору буде залежати виключно від звернення із позовом стягувача, тобто у разі не звернення із позовом стягувача, ОСОБА_1 буде позбавлена права на компенсацію судових витрат за подачу заяви про скасування судового наказу.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає вірним стягнення з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судових витрат у вигляді судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу у розмірі 151,40 грн.
Доводи апеляційної скарги про безпідставність застосування статті 141 ЦПК України до порядку розгляду справ в наказному провадженні та можливість застосування цієї норми лише в справах позовного провадження, є помилковими.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18, процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №462/6473/16-ц за провадженням №14-400цс18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №688/2479/16-ц за провадженням № 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №489/5045/18 за провадженням №14-191 цс 19).
Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» залишити без задоволення.

Ухвалу судді Октябрського (нова назва – «Шевченківський») районного суду м. Полтави від 10 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 26 травня 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов 

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов