ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2025 року
м. Київ
справа № 378/450/21
провадження № 51-2009км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
 суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
 за участю:  секретаря судового засідання  засудженого  захисника  прокурора	  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,	
розглянув у судовому засіданні касаційні скарги засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плоске Таращанського р-ну  Київської області, жителя АДРЕСА_2,
та його захисника ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року.
Обставини справи

1. Оскарженим вироком ОСОБА_5 засуджено за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк 15 років.
2. Суд визнав доведеним, що 01 лютого 2021 року близько 10:00, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 , засуджений численними ударами в голову та тулуб ОСОБА_8 спричинив їй тілесні ушкодження, після чого переніс до гаража, де розчленував тіло і спалив у грубі.
3. Апеляційний суд оскарженою ухвалою залишив вирок без змін.
Вимоги і доводи касаційних скарг 

4. Засуджений, посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального (далі - КПК), просить скасувати оскаржені судове рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
5. Він стверджує, що суди попередніх інстанцій зробили висновок про його винуватість, ґрунтуючись на припущеннях, оскільки не було проведено огляду та судово-медичного дослідження трупа, і не взято до уваги застосування до нього недозволених методів, що підтверджується висновком експерта, а також акти виконання водолазних робіт від 11, 23 та 24 лютого 2021 року, які підтверджують його алібі.
6. Крім цього, стверджує про порушення права на захист, непроцесуальні методи впливу та тиск з боку органу розслідування, а також недопустимість доказів, зокрема:
показань свідків, які не доводять винуватість засудженого;
рапорту чергового Ставищенського відділення поліції, який є сумнівним доказом винуватості засудженого і суперечить змагальному характеру кримінального розгляду;
результатів слідчих та процесуальних дій, експертних досліджень та показань свідків, оскільки стороні захисту не було відкрито «повідомлення про початок досудового розслідування»;
результатів огляду місця події від 04 та 05 лютого 2021 року, оскільки засуджений не надавав згоду на їх проведення;
результатів слідчого експерименту від 05 лютого 2021 року, оскільки його було проведено з процесуальними порушеннями та порушенням права на захист засудженого;
вилученого автомобіля, ключів від нього, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та речей, вилучених в автомобілі, оскільки суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було порушено вимоги частини 2 статті 234 КПК;
результатів огляду місця події від 05 лютого 2021 року, оскільки спеціалісти СОГ були задіяні одночасно в проведенні слідчого експерименту та вилученні автомобіля;
біологічних зразків, відібраних за відсутності захисника;
постанови про залучення законного представника малолітніх дітей від 05 лютого 2021 року, оскільки на той момент засуджений ще не набув статусу підозрюваного та під час винесення постанови було порушено його право на захист та позбавлено права на апеляційне оскарження цих протизаконних дій;
постанови про відібрання біологічних зразків для експертного дослідження у малолітніх свідків, оскільки відібрання біологічних зразків є недопустимим втручанням в особисте життя;
висновку судово-психіатричної експертизи від 02 березня 2021 року, оскільки в експертизі експерт надає внутрішню, суб`єктивну оцінку зовнішньому вигляду засудженого та не дає відповіді, хто вчинив злочин;
висновків експертиз від 06, 08, 19, 23 квітня, 21 травня та 01 червня 2021 року, оскільки частина з них не проведена у 30-ти денний строк, а частину проведено експертами, які можуть бути залежними від органу досудового розслідування, оскільки входять в структуру Міністерства внутрішніх справ України;
протоколу огляду місця події від 12 квітня 2021 року, оскільки він суперечить протоколу огляду місця події від 04 квітня 2021 року; 
висновку експерта № 93-мк від 27 травня 2021 року, оскільки експерт не дає ствердної відповіді на поставлені питання;
висновку судово-психіатричної експертизи № 268 від 11 червня 2021 року, оскільки проведення слідчого експерименту та судово-психіатричної експертизи в змішаному форматі суперечить методиці проведення судово-психіатричних експертиз;
протоколу проведення слідчого експерименту від 01 квітня 2021 року, оскільки він не містить ознак відтворення дій;
матеріалів ЄО № 2226 та № 2239 від 01 та 03 жовтня 2020 року, оскільки сторона обвинувачення не повинна представляти докази негідної репутації підозрюваного;
висновку судово-психіатричного експерта № 78 від 10 лютого 2021 року, оскільки не підтверджено відсутність проявів стану сильного душевного хвилювання.     
7. Захисник, посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 438 КПК, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
8. Він стверджує, що суд першої інстанції безпідставно не визнав недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту від 05 лютого 2021 року, оскільки під час судового розгляду засуджений повідомив, що показання він надавав під тиском правоохоронних органів.      
9. Крім цього, зазначає, що слідчий експеримент за участю засудженого не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а полягає виключно у проголошенні показань, а тому його належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст частини 4 статті 95 КПК.
Позиції учасників касаційного розгляду

10. У судовому засіданні сторона захисту підтримала свої касаційні скарги.
11. Сторона обвинувачення заперечила проти задоволення касаційних скарг та просила залишити судові рішення без зміни.
12. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Оцінка Суду

13. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скаргах доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подані касаційні скарги не підлягають задоволенню.
Щодо відомостей, отриманих під час слідчих експериментів

14. Сторона захисту стверджує, що показання засудженого під час слідчого експерименту є наслідком поганого поводження, застосованого до нього з метою отримати від нього зізнання, посилаючись на виявлені в нього тілесні ушкодження.
15. Як неодноразово зазначав Суд, коли особа небезпідставно заявляє про те, що вона була піддана жорстокому поводженню з боку суб`єктів владних повноважень на порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це положення вимагає проведення ефективного офіційного розслідування[1]. Водночас, щоб такий обов`язок виник, заява має бути «небезпідставною», тобто особа, яка заявляє про погане поводження з нею, має навести конкретні обставини такого поводження і надати їм певне підтвердження або, - якщо це не можливо з об`єктивних причин, - повідомити інформацію, що дасть можливість перевірити, чи має заява певні підстави. Хоча доведення обґрунтованості заяви про погане поводження не може покладати на заявника надмірний тягар доведення, однак за відсутності будь-якої інформації, яку можливо перевірити, заява про погане поводження не може бути визнана «небезпідставною» і не створює обов`язку її розслідування[2].
16. Суд зазначає, що засуджений заявив про погане поводження з ним лише під час дебатів у суді першої інстанції. Його заява не містила жодних фактичних обставин такого поводження, які давали можливість їх перевірити. В касаційній скарзі не зазначено, що завадило засудженому своєчасно повідомити про погане поводження. 
17. За таких обставин Суд не вважає заяву засудженого про погане поводження «небезпідставною», а його свідчення отриманими внаслідок поганого поводження з ним, і відхиляє цей довід сторони захисту.
18. Щодо інших доводів про недопустимість відомостей, повідомлених під час слідчих експериментів, Суд зазначає, що КПК не виключає можливості використання показань, наданих на досудовому розслідуванні. Зокрема, Суд визнав можливим використання результатів слідчих експериментів за умови, якщо:
-  до особи не застосовувався протиправний тиск;
-  слідчу дію проведено за волею та вільним волевиявленням особи;
-  особа усвідомлювала право мовчати і не свідчити проти себе;
-  права особи на захист і правову допомогу були забезпечені;
-  слідчу дію проведено за участю понятих;
-  під час слідчої дії здійснювався безперервний відеозапис;
-  особі були детально і ґрунтовно роз`яснено процесуальні наслідки участі в цій слідчій дії[3].
19. За умови додержання належної процедури проведення слідчого експерименту, саме по собі посилання судів попередніх інстанцій на відомості, що отримані в результаті цих слідчих дій за участю засудженого, які за висновків цих судів проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, не свідчить про те, що суди порушили вимоги частини 4 статті 95 КПК[4].
20. Крім того, Суд неодноразово зазначав, що якщо учасник судового процесу під час судового розгляду підтверджує свої позасудові показання, він тим самим інкорпорує їх в свої судові показання. За таких обставин посилання у вироку на його позасудові свідчення не є порушенням кримінального процесуального закону.[5]
21. Суд нагадує, що засуджений не заперечував свою причетність до подій, які відбувалися після смерті потерпілої, заявивши, що він визнає себе «винуватим у тому, що зробив пізніше». Під час слідчих експериментів 05 лютого і, особливо, 01 квітня 2021 року він також заперечував вбивство потерпілої, давши однак детальні пояснення щодо своїх подальших дій, пов`язаних із знищенням її тіла. За таких обставин Суд не вважає посилання судів попередніх інстанцій на відомості, отримані під час слідчих експериментів, порушенням процесуального закону.
22. Також Суд відхиляє довід сторони захисту про недопустимість слідчого експерименту 05 лютого 2021 року у зв`язку з його проведенням у нічний час. Частиною 4 статті 223 КПК передбачено, що проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22 години до 6 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального   правопорушення чи втечі підозрюваного.
23. Враховуючи викладене, Суд вважає необґрунтованими ці доводи сторони захисту.
Щодо оглядів
24. Щодо зауважень сторони захисту про недопустимість оглядів місця події 04 та 05 лютого 2021 року, Суд зазначає, що частина 1 статті 233 КПК дозволяє проникнення до житла особи на підставі як судового рішення, так і добровільної згоди особи, яка ним володіє. Огляд місця події 04 та 05 лютого 2021 року було проведено з дозволу засудженого, викладеного в заявах за ці дати, складених у присутності його захисника. Крім того, ці слідчі дії були легалізовані 08 лютого 2021 року слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, який діяв в межах своїх повноважень. 
25. Враховуючи викладене, Суд відхиляє вказані доводи сторони захисту.
Щодо відібрання біологічних зразків у засудженого 
26. Суд відхиляє і доводи засудженого про порушення права на захист під час відібрання у нього біологічних зразків.
27. Суд зазначає, що така процесуальна дія, як отримання зразків для експертизи, пов`язана з необхідністю отримання доказів, які носять об`єктивний характер, і не залежать від волі особи, у якої вони відбираються, а тому вона не може розглядатися як така, що порушує право особи зберігати мовчання. Присутність чи відсутність захисника у цьому випадку не може позначитися на змісті отриманих під час цієї дії результатів[6].
Щодо порушення прав малолітніх дітей засудженого

28. Засуджений оспорює законність призначення його дітям законного представника. 
29. Відповідно до частини 1 статті 227 та частини 2 статті 44 КПК при проведенні слідчих (розшукових) дій за участю малолітньої або неповнолітньої особи забезпечується участь законного представника, педагога або психолога, а за необхідності - лікаря. Як законні представники можуть бути залучені батьки (усиновлювачі), а в разі їх відсутності - опікуни чи піклувальники особи, інші повнолітні близькі родичі чи члени сім`ї, а також представники органів опіки і піклування, установ і організацій, під опікою чи піклуванням яких перебуває неповнолітній. 
30. Суд зазначає, що засудженого було затримано 04 лютого 2021 року, тому він не міг виконувати обов`язки законного представника своїх дітей. 05 лютого 2021 року постановою слідчого законним представником малолітніх дітей засудженого було призначено начальника служби у справах дітей та сім`ї ОСОБА_9 , що є правомірним за таких обставин, які склалися.
31. Тому Суд відхиляє довід сторони захисту про недопустимість відібраних 05 лютого 2021 року у дітей біологічних зразків, який ґрунтується на протиправності призначення їм законного представника. Інших доводів щодо порушення прав малолітніх свідків під час цієї дії сторона захисту не навела.
32. Також Суд відхиляє доводи касаційної скарги засудженого щодо порушень під час допиту малолітнього свідка ОСОБА_10 , оскільки вона була допитана в судовому засіданні 28 лютого 2023 року в присутності педагога ОСОБА_11 та представника служби у справах дітей ОСОБА_12 відповідно до частини 1 статті 354 КПК.
Щодо доведеності винуватості засудженого
33. Сторона захисту посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які прямо вказують на причетність засудженого до вчинення вбивства. 
34. Суд зазначає, що засуджений під час судового розгляду, заперечуючи винуватість у вбивстві потерпілої, не заперечував своєї причетності до розчленування і знищення тіла потерпілої, зокрема і шляхом спалення. За таких обставин посилання сторони захисту на те, що судово-медичними доказами не доведено факту смерті потерпілої і механізму спричинення їй тілесних ушкоджень, не можуть бути взяті до уваги, оскільки засуджений власними діями завадив отриманню таких доказів.
35. Суд зазначає, що доведеність тих чи інших обставин злочину не завжди ґрунтується на прямих доказах і висновок щодо обставин справи може випливати з аналізу сукупності непрямих доказів. 
36. Суди попередніх інстанцій проаналізували докази, надані стороною обвинувачення, зокрема, висновки експертиз, оцінили показання свідків та навели розгорнуті аргументи, чому вони у сукупності доводять винуватість засудженого. Вони дійшли висновку, що докази зібрані у відповідності з вимогами КПК та обґрунтовано визнали їх належними, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню і допустимими, які не викликають сумнівів у їх достовірності та у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам, об`єктивно узгоджуються між собою. 
37. Суд вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про недопустимість цих доказів, оскільки захист не вказав, які правила допустимості доказу були порушені. При цьому доводи сторони захисту стосуються оцінки достовірності цих доказів і Суд не вбачає підстав ставити під сумнів оцінку, надану судами попередніх інстанцій.
38. Суд відхиляє довід засудженого про те, що відсутність результатів водолазних робіт 11, 22 та 23 лютого 2021 року свідчить про його невинуватість, враховуючи докази його причетності до спалення тіла потерпілої.
39. Інші доводи касаційних скарг сторони захисту не впливають на висновок про те, що стороною обвинувачення представлено достатньо доказів для доведення винуватості засудженого в учиненні інкримінованого злочину поза розумним сумнівом.
40. Таким чином, суди попередніх інстанцій дослідили сукупність доказів, представлених в ході змагальної процедури, які з урахуванням обставин цієї справи дозволили з`ясувати усі передбачені статтею 91 КПК обставини і встановити винуватість засудженого у вчиненні умисного вбивства. 
41. Апеляційний суд провів розгляд відповідно до вимог кримінального процесуального закону і погодився з висновками суду першої інстанції, надавши вмотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги захисника. Його ухвала відповідає вимогам статті 419 КПК.
42. Таким чином, у ході розгляду кримінального провадження Судом не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які дають підстави для скасування або зміни оскаржених судових рішень, а тому Суд вважає, що касаційні скарги сторони захисту слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд 
ухвалив:
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та захисника ОСОБА_6 - без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає. 
Судді:

 
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                         ОСОБА_3 

[1]    Kobets v. Ukraine, no. 16437/04, § 51, 14 February 2008

[2]     27 травня 2020 року, № 317/2389/17; 26 травня 2020 року, № 234/9575/19; 19 листопада 2020 року № 640/9837/18; 29 жовтня 2019 року, № 515/2020/16-к

[3]     14 вересня 2020 року, № 740/3597/17; 8 грудня 2020 року, № 278/1306/17

[4]     20 вересня 2023 року, № 729/521/20

[5]     19 листопада 2019 року,  № 757/6570/15-к; 16 квітня 2019 року, № 739/1367/17; 4 лютого 2020 року, № 480/100/17; 01 листопада 2022 року, № 344/2995/15-к

[6]     03 грудня 2018 року, № 722/1172/16-к; 25 червня 2019 року, № 423/1766/16; 02 квітня 2020 року, № 415/1864/14?к; 07 грудня 2020 року, № 728/578/19