ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4131/25 Справа № 189/252/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.
за участю секретаря Лопакової А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства “Креді Агріколь Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом АТ “Креді Агріколь Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року з ОСОБА_1 на користь АТ “Креді Агріколь Банк” було стягнуто борг на загальну суму 288960 грн. 12 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 284191 грн. 73 коп., заборгованості по комісії в сумі 42947 грн. 50 коп., судових витрат в сумі 4768 грн. 39 коп. Вказане рішення суду від 29 жовтня 2024 року набрало законної сили 29 листопада 2024 року. Заявник вказує, що він є особою пенсійного віку, пенсію не отримує, будь-яких офіційних доходів за 2024 рік не отримував. ОСОБА_1 зазначає, він не має змоги виконати рішення суду одразу в повному обсязі щоб це не ускладнило його майновий стан. Виконання рішення одразу і в повному обсязі поставить його у скрутне матеріальне становище. Також посилається на те, що виконання рішення суду ускладнюється у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні, на підставі указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, оскільки доходи від здійснення підприємницької діяльності відсутні. Вважає, що у випадку постанови арешту на рахунки та майно, такий арешт взагалі заблокує його життєдіяльність, що може призвести до повного невиконання заявником своїх боргових зобов`язань перед АТ “Креді Агріколь Банк”. На теперішній період часу він має в користуванні земельну ділянку площею 3,0000 га, на якій займається огородництвом, та має впевненість що зможе погашати борг у відповідності до запропонованого графіку розстрочення боргу. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд розстрочити виконання рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року, яким з ОСОБА_1 на користь АТ “Креді Агріколь Банк” було стягнуто борг на загальну суму 288960 грн. 12 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 284191 грн. 73 коп., заборгованості по комісії в сумі 42947 грн. 50 коп., судових витрат в сумі 4768 грн. 39 коп., відповідно до наступного графіку: до 20 грудня 2024 року — 5000 грн.; до 29 січня 2025 року - 5000 грн.; до 28 лютого 2025 року - 5000 грн.; до 29 березня 2025 року - 5000 грн.; до 29 квітня 2025 року - 5000 грн.; до 29 травня 2025 року — 49993 грн. 35 коп.; до 29 червня 2025 року — 49993 грн. 35 коп.; до 29 липня 2025 року — 49993 грн. 35 коп.; до 29 серпня 2025 року — 49993 грн. 35 коп.; до 29 вересня 2025 року — 49993 грн. 35 коп.; до 29 жовтня 2025 року — 49993 грн. 46 коп. 
Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом АТ “Креді Агріколь Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 15 січня 2025 року про відмову у задоволенні його заяви про розстрочення рішення суду у справі та задовольнити його заяву, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
       Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
       За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.
       У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі “Шмалько проти України” (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує “право на суд”, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, – і , водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина “судового розгляду”.
       Правові висновки про те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як складову частину судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якій йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу, містяться також у рішеннях Європейського суду у справі “Горнсбі проти Греції”.
       У рішенні від 17 травня 2005 року по справі “Чіжов проти України” (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
       У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі “Трихліб проти України”, заява №58312/00, пп.25-32, від 20 вересня 2005 року, у справі “Іммобіліаре Саффі проти Італії”, заява №22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п.66).
       Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
       Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої “кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...”, а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.
       Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.
       Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.
       Відповідно до ч. 1, 2, 5, 7 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.
Згідно правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №796/43/2018, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
       Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи — тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
       Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
       Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України “Про виконавче провадження”, згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
       Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
       Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України “Про виконавче провадження” є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.
У справі встановлено, рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року задоволено позовні вимоги АТ “Креді Агріколь Банк”. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь АТ “Креді Агріколь Банк” (місцезнаходження 01024, м. Київ, вул. Євгена Чикаленка, 42/4, код ЄДРПОУ 14361575) заборгованість за кредитним договором №1/4040119 від 18 листопада 2020 року в розмірі 284191 грн. 73 коп., з яких: 241 244 грн. 23 коп. – борг по тілу кредиту, 42 947 грн. 50 коп. – борг по нарахованій щомісячній комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь АТ “Креді Агріколь Банк” (місцезнаходження 01024, м. Київ, вул. Євгена Чикаленка, 42/4, код ЄДРПОУ 14361575) суму сплаченого судового збору в розмірі 4768 грн. 39 коп. (а.с. 135-137). 
       Вказане рішення суду від 29 жовтня 2024 року набрало законної сили 29 листопада 2024 року.
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом АТ “Креді Агріколь Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що він є особою пенсійного віку, пенсію не отримує, будь-яких офіційних доходів за 2024 рік не отримував, також посилається на відсутність доходів від здійснення підприємницької діяльності у зв`язку із введенням воєнного стану в України на підставі указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 (а.с.142, 143).
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Однак, заявником не наведено у заяві про розстрочення виконання рішення суду обставин, які мають характер особливих або виняткових, та ті обставини, на які посилається заявник, не носять такого характеру. 
Посилання ОСОБА_1 про залежність виконання судового рішення від його майнового стану не може бути прийнятий до уваги, адже згідно з ч.2 ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язань.
       Доказів на підтвердження того, що матеріальне становище ОСОБА_1 у зв`язку з введеним в Україні воєнного стану істотно погіршилося, чи виникли інші об`єктивні та виключні обставини в його житті, що унеможливлюють виконання судового рішення, заявником суду не надано. 
       Слід зазначити, матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності виняткових обставин, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. 
       Таким чином, наведені заявником ОСОБА_1 обставини не є підставою для розстрочення виконання рішення в розумінні статті 435 ЦПК України.
       За таких обставин, враховуючи викладене, виходячи з принципів верховенства права, обов`язковості виконання судових рішень, відсутності виключних обставин для розстрочення виконання рішення, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для розстрочення виконання судового рішення у цій справі.
       Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом АТ “Креді Агріколь Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Доводи апеляційної скарги щодо доведеності вимог заяви та наявність підстав для розстрочення виконання судового рішення у цій справі є необґрунтованими. 
Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків ухвали суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвали суду в апеляційній скарзі не наведено, тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
       Ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 02 квітня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В. Свистунова