Справа № 944/4371/24                                Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д.Б. 
Провадження № 22-ц/811/863/25                 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 травня 2025 року м. Львів
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
в серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 , у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 13 000, 00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у них з відповідачем народилася донька, ОСОБА_4 . Зважаючи на те, що сторони не перебували у шлюбі, тому при реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів матері (відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України). Батьком дитини згідно із свідоцтвом про народження було зазначено ОСОБА_5 . Після народження доньки відповідач час від часу приїжджав та відвідував доньку, гуляв з нею, а також допомагав всім необхідним до досягнення нею 3 річного віку. Однак надалі, самоусунувся від виховання та матеріального забезпечення доньки. 19 лютого 2024 року Яворівським районним судом Львівської області було винесено рішення, яким визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, у відповідача з моменту набрання вищевказаним рішенням законної сили виник обов`язок утримувати свою доньку до досягненню нею повноліття. 24 липня 2024 року вона отримала нове свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , в якому вже правильно зазначено батька – ОСОБА_3 . На даний момент донька ОСОБА_6 навчається в ліцеї № 75 імені Лесі Українки в м. Львові на сімейній формі навчання. Проте, в період перебування за кордоном в Італії дочка поступила там в ліцей на очній (денній) формі навчання. Окрім того, навчається в платній ІТ школі он-лайн, ходить на легку атлетику в Італії. Для подальшого навчання в Італії доньці необхідні платні курси італійської мови та відвідування психолога. Донька ОСОБА_6 потребує постійного та систематичного лікування як фізичного, так і психологічного, яке на даний момент є досить дорогим. Вважає, що зважаючи на стан здоров`я дитини та на можливість відповідача надавати допомогу в утриманні своєї доньки, обґрунтований розмір аліментів на доньку ОСОБА_6 повинен бути визначений у твердій грошовій сумі і має становити 13 000, 00 грн щомісячно. 
ОСОБА_3 є співаком, музикантом, автором пісень, має присвоєне звання «заслужений діяч естрадного мистецтва України» та звання «заслужений артист України», по сьогоднішній день дає концерти. Окрім того, згідно інформації з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, за відповідачем зареєстровано наступні транспортні засоби: VOLKSWAGEN POLO, рік випуску 2008, дата реєстрації 02 червня 2022 року; RENAULT DUSTER, рік випуску 2012, дата реєстрації 26 червня 2024 року. Вищевказане вказує на те, що відповідач є матеріально забезпеченим та має можливість утримувати свою доньку належним чином. Відповідач отримує нерегулярний дохід через свою творчу діяльність, тому необхідно стягувати аліменти на малолітню дитину у твердій грошовій сумі, що буде, в першу чергу, відповідати інтересам дитини та буде забезпечувати достатній матеріальний стан для її утримання та повноцінного розвитку.
Позивачка, в свою чергу, має третю групу інвалідності (пенсійне посвідчення з вказівкою на групу інвалідності додається) та на даний момент не працює, оскільки зайнята вихованням трьох дітей, а відповідно, не може належним чином самостійно забезпечити свою доньку ОСОБА_6 усім необхідним, тоді коли донька потребує матеріальної допомоги і від батька.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2025 року позов задоволено частково.
Вирішено: 
стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 серпня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 1 211 гривень 20 копійок судового збору.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржилаОСОБА_1 , подавши в березні 2025 року апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , в якій міститься прохання рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2025 року скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
На думку заявника, оскаржуване судове рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, мотивуючи рішення про відмову в стягненні аліментів у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції покликався на відсутність доказів про можливість сплати відповідачем аліментів у розмірі, заявленому позивачем. Водночас, доказ про володіння відповідачем двома транспортними засобами взагалі не був оцінений судом, що, на думку заявника, є порушенням вимог статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. 
Також, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доказу у вигляді афіші концертів, у яких брав участь відповідач. Позивачем було надано роздруківки з веб-сайту «Карабас» та інших ресурсів, які підтверджують, що відповідач продовжує концертну діяльність та отримує з цього дохід. Зокрема, в матеріалах справи наявні афіші з анонсами концертних виступів відповідача, зокрема і 20 травня 2025 року. Суд першої інстанції, аналізуючи фінансовий стан відповідача, проігнорував цей доказ, пославшись на відсутність прямих документальних підтверджень отримання доходу.
Водночас, судом не було враховано, що афіші свідчать про комерційний характер доходів, оскільки в них не зазначено про благодійний формат концертів. Це означає, що відповідач отримує гонорари за виступи.
Крім того, суд першої інстанції безпідставно не застосував стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та натомість стягнув аліменти у частці від доходу відповідача. Такий підхід, на думку заявника, є помилковим і суперечить нормам сімейного законодавства та практиці визначення способу стягнення аліментів у випадках, коли доходи платника аліментів є нестабільними.
       Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Судом встановлено, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2024 року у справі № 944/4432/23 задоволено позов ОСОБА_1 про визнання батьківства, визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
        ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі батьки вказано ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 24 липня 2024 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
       На підтвердження необхідності стягнення аліментів на дитину позивачем також надано копії медичних документів щодо стану здоров`я дитини ОСОБА_4 .
На підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти позивач також надала: копію витягу Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ щодо зареєстрованих транспортних засобів, відповідно до якого за відповідачем зареєстровано транспортні засоби: 
- VOLKSWAGEN POLO, рік випуску 2008, дата реєстрації 02 червня 2022 року; 
- RENAULT DUSTER, рік випуску 2012, дата реєстрації 26 червня 2024 року; 
роздруківку з веб-сайту Karabas, із розміщенням афіші про проведення концертів ОСОБА_3 .
       Заперечуючи стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 13000, 00 гривень щомісячно, відповідач посилається на те, що ця сума є більшою за його місячний дохід, на підтвердження чого надає копію довідки про доходи, видану Львівським національним університетом імені Івана Франка, з якої вбачається, що відповідач працює на посаді керівника гуртка, форма працевлаштування основна, заробітна плата становить 8 000, 000 гривень, без врахування податку, а також надав копію пенсійного посвідчення, довідку про отримання пенсії у розмірі 3 570, 25 гривень. Визнає розмір аліментів 4 000 грн щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення донькою повноліття (пояснення на позовну заяву про стягнення аліментів а.с. 53 -55).
Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо виконання кожним із них обов`язку утримувати дитину.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
       Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
       Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.
За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.
Стаття 180 СК України регламентує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
       Суд першої інстанції на зазначені вимоги сімейного законодавства уваги не звернув і, незважаючи на те, що позивачка пред`явила позов про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі, присудив такі у частці від доходу, що суперечить вимогам статті 181 СК України . 
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
       Визначаючи розмір аліментів на дитину, суд першої інстанції не врахував майновий стан відповідача – платника аліментів, зокрема, що у його власності перебуває два автомобілі, один з яких придбаний у 2024 році, що свідчить про його забезпеченість, можливість утримувати таке майно, а відтак і можливість сплачувати аліменти.
Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
       Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років – 2 563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років – 3 196 гривень;
Відповідно до статті 129 Конституції України, статті 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Стаття 81 ЦПК України регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позивачкою на підтвердження заявлених позовних вимог, в тому числі, долучено до матеріалів справи афіші про концерти за участю ОСОБА_8 (відповідача у справі). Однак, колегія суддів за відсутності документально підтверджених доходів (гонорарів) від таких концертів позбавлена можливості врахувати такий доказ у даній справі. В той же час, за наявності в майбутньому доказів про те, що майновий стан відповідач змінився і він отримує доходи (гонорари) від концертної діяльності, позивачка не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину. 
З врахуванням того, що на батьків покладено рівні обов`язки щодо утримання дитини та наведених вище норм права, а також обставин даної справи, а саме, що сторони проживають окремо, донька сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні; відповідач є працездатним, отрмує доходи, визнає суму аліментів на утримання доньки сторін в сумі 4 000 грн щомісячно, виходячи із засад розумності та справедливості, а також дотримання балансу інтересів, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на доньку в розмірі 5 000 грн щомісячно, починаючи з 08 серпня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.
На думку колегії суддів, такий розмір відповідатиме критеріям необхідності та достатності для забезпечення гармонійного розвитку доньки сторін, а матеріалами справи підтверджено можливість відповідачем забезпечити утримання доньки щомісячно саме у такому розмірі. 
       Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Крім того, з матеріалів справи убачається, що позивач, звертаючись з позовом в суд, просила ухвалити рішення, яким на її користь стягувати аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 13 000, 00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Аналіз змісту законодавства яке регулює порядок визначення розміру аліментів свідчить про те, що законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі; по-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини.
На згадані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 серпня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.
Доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду.
Пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Враховуючи вказане, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, задовольнити частково.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У зв`язку з частковим задоволенням вимог апеляційної скарги, відповідно до положень статті 141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 статті 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1 211, 20 грн. та судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 816, 80 грн.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 – 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2025 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000, 00 грн ( п`ять тисяч гривень) щомісячно, починаючи з 08 серпня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1 211, 20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) судового збору.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1 816, 80 грн.
грн (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 80 копійок) судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено 16 травня 2025 року.
Головуючий                                                         С.М. Копняк
Судді:                                                                 С.М. Бойко
А.В. Ніткевич