ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4028/21                                                     Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Донець В.А.,                                                                                   
                                                                                                                                     Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                       Кобаля М.І.,
суддів                                                Бужак Н.П., Черпака Ю.К.,
при секретарі                                       Литвин С.В.
за участю: 
представника позивача:                 Храпача О.В.
представника відповідача:             П`ятигорця Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року по справі за адміністративним позовом Спільного українсько-великобританського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Спільне українсько-великобританське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини» (далі по тексту - позивач, Спільне українсько-великобританського ТОВ «Нива Переяславщини») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Київській області) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 22.12.2020 року №8016/10-36-07-16.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року значений позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом ГУ ДПС у Київській області від 20.10.202 №1599 «Про проведення відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки СП ТОВ «Нива Переяславщини» (податковий номер 25564175)» перебачено проведення документальної позапланової виїзної перевірки СП ТОВ «Нива Переяславщини» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні, за серпень 2020 року, від`ємного значення з податку на додану вартість. 
За наслідками документальної позапланової виїзної перевірки позивача, податковим органом складено акт від 10.11.2020 №1036/10-36-07-16/25564175, відповідно до якого платником податків порушено пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (ПК України), в результаті чого занижено податок на додану вартість, та завищено від`ємне значення, за серпень 2020 року, в сумі 3 764 408,00 грн. (далі по тексту - акт перевірки).
На підставі акту перевірки, ГУ ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.12.2020 №8016/10-36-07-16, яким СП ТОВ «Нива Переяславщини» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 3  764 408,00 грн. (далі по тексту - оскаржуване ППР).
Платником податку подано скаргу від 22.12.2020 №8016/10-36-07-16 до Державної податкової служби України.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 15.03.2021 року №5822/6/99-00-06-01-05-06 оскаржуване ППР залишено без змін, а скарга СП ТОВ «Нива Переяславщини» - без задоволення. 
Не погоджуючись з оскаржуваним ППР позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки контролюючого органу є помилковими та безпідставними, які зроблені в межах документальної позапланової виїзної перевірки, та такими, що суперечать законодавству з питань оподаткування, що в свою чергу є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних у даній справі ППР.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі  статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
У пункті  14.1 статті 14 ПК України визначено, що: 14.1.18. бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; 14.1.179. податкове зобов`язання для цілей  розділу V цього Кодексу  - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді; 14.1.181. податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені  статтею 200 ПК України, яка містить такі норми:
200.1. Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
200.2. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
200.4. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього  Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту  200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу  на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1  цього  Кодексу  на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
200.7. Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
200.8. До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.
200.9. Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього  Кодексу.
200.11. Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом  78.1.8 пункту 78.1 статті 78  цього  Кодексу.
Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.
Відповідно до пункту  75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту  75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 цієї статті документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок регламентований статтею 78 ПК України.
Згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному  статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Відповідно до пункту  78.5 статті 78 ПК України  допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із  статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому  статтею 79 цього Кодексу.
Згідно з пунктом  81.1 статті 81 ПК України  посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відповідно до приписів пункту  81.2 статті 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Нормами  ПК України  чітко встановлені умови та порядок проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути підставою для висновку про законність такої перевірки.
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього  Кодексу.
Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом  78.1.8 пункту 78.1 статті 78  цього  Кодексу. Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.
Відповідно до пункту  200.14. статті 200 ПК України  якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому  статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному  статтею 42 цього Кодексу.
Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за № 124/28254, затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків (надалі Порядок № 1204).
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 1204 контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо, зокрема:
2) дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, податкового кредиту, суми бюджетного відшкодування та/або завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, що заявлені у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку № 1204 у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами:
- «В1» - у разі завищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, у тому числі якщо заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість на момент перевірки відшкодовані платнику податку (додатки 10, 11);
- «В3» - у разі відмови у наданні бюджетного відшкодування (додатки 12, 13);
- «В4» - у разі зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість (додатки 14, 15).
Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України йдеться саме про надання документів, що пов`язані з предметом перевірки, а не будь-яких інших додаткових документів, відсутність чи наявність яких не впливає безпосередньо на документальні підстави для формування показників податкової декларації.
Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п. 198.3 ст.198 ПК України  податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до  статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом  193.1 статті 193 цього  Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.  Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом  201.11 статті 201  цього  Кодексу.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин):
- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша);
- первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо)(частина друга).
Верховним Судом сформовано сталу правову позицію щодо тлумачення наведених норм ПК України, зокрема в спорах щодо наявності в платника податків підстав формувати податковий кредит з податку на додану вартість за наслідками здійснення відповідних господарських операцій: 
- правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування показників податкової звітності наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податків договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами;
- аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних бухгалтерського, податкового обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Фактично здійснені господарські операції відображаються в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку. Відповідно відображення в податковому обліку результатів господарської операції може відбуватись лише в разі фактичного руху активів, що є передумовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту;
- при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи;
- про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку;
- документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо;
- сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю;
- лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.
Подібні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26.09.2024 у справі №380/18771/22, від 06.03.2024 у справі №140/8439/22, від 28.02.2024 у справі №280/546/22. 
Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з акту перевірки від 10.11.2020 №1036/10-36-07-16/25564175, платником податку - СП ТОВ «Нива Переяславщини» порушено вимоги пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1. 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 ПК України, а саме: завищено суму від`ємного значення податку на додану вартість, за серпень 2020 року, на суму 3 764 408,00 грн. 
На думку контролюючого органу, позивачем безпідставно відображено в бухгалтерському та податковому обліках господарських операцій з контрагентами: ТОВ «Крок лайн», ТОВ «Весмін», ТОВ «Агрофірма «Золоті Лани», які фактично не здійснювались.
Так, перевіркою встановлено укладення позивачем договорів поставок від 04.08.2020 №01-0274/2020 з ТОВ «Крок лайн» (ідентифікаційний код 43106725), від 30.07.2020 №01-0264/2020 з ТОВ «Весмін» (ідентифікаційний код 43210199), від 20.07.2020 №01-0229/2020 з ТОВ «Агрофірма «Золоті лани» (ідентифікаційний код 31495131), за умовами яких ТОВ «Крок лайн», ТОВ «Весмін», як з постачальниками, які зобов`язувались поставити товар на умовах, в кількості та за цінами, визначеними договорами і специфікаціями до них на кожну окрему партію товару, де зазначається назва, кількість, характеристика, вартість, строк передачі товару, умови постачання, тощо. 
За умовами договорів: приймання-передавання товару мало оформлюватися відповідними видатковими накладними на кожну окрему партію товару, підпис покупця на яких підтверджує факт отримання покупцем товару та перехід права власності та права контролю на товар від постачальника до покупця; підставою для постачання товару мало бути відповідне замовлення покупця, яке могло викладатися як у письмовій, так і в усній формі та передаватись постачальнику або його представникові шляхом телефонного або факсимільного зв`язку чи електронної пошти; передача товару могла здійснюватися постачальником на своєму складі або на складі покупця, що передбачалось специфікацією (на умовах EXW - склад постачальника або DDP - склад покупця відповідно до правил Інкотермс 2010). 
Згідно з актом перевірки контролюючим органом на підставі поданих до перевірки податкових накладних, видаткових накладних встановлено реалізацію на користь позивача ТОВ «Крок лайн» ячменю, ТОВ «Весмін» - ячменю та пшениці, ТОВ «Агрофірма «Золоті лани» - ячменю та сої, розрахунок за поставку яких здійснювався в безготівковій формі, що підтверджується дослідженими контролюючим органом платіжними дорученнями. Також зазначено про своєчасну реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних необхідних податкових накладних на відповідні суми податку на додану вартості. 
До перевірки надано товаро-транспортні накладні, відповідно до яких на виконання вимог договорів поставок: 
- від 04.08.2020 №01-0274/2020, укладеного з ТОВ «Крок лайн», фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 надано послуги з перевезення ячменю на адресу позивача; 
- від 30.07.2020 №01-0264/2020, укладеного з ТОВ «Весмін», постачальником надано послуги з перевезенню ячменю на адресу позивача;
- від 20.07.2020 №01-0229/2020, укладеного з ТОВ «Агрофірма «Золоті лани», фізичними особами-підприємцями Ольхович, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Забіякою, Гунько, ОСОБА_6 , підприємствами ПП ОСОБА_7 , Литовченко, ТОВ «Грейн агротранс», ТОВ «ТК транс», ТОВ «Гіс транс», ТОВ «Гранд транс капітал», ТОВ «Газпостачінвест», ТОВ «Автопар 777», надано послуги з перевезенню ячменю на адресу позивача.
На підтвердження здійснення вказаних господарських операцій, до матеріалів судової справи СП ТОВ «Нива Переяславщини» додано вище наведенні первинні документи та не заперечувались зазначені обставини щодо укладання договорів постановок, на виконання яких складено податкові накладні, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні. 
Крім того, позивачем до позову долучено: специфікації до договорів поставки, в яких визначено вид зернових, їх якість, кількість, ціну, строк і умови поставки, вартість додаткових послуг; складські квитанції про зберігання зернових, де зазначено серійний номер квитанції, її дату та порядковий номер, реквізити договору складського зберігання, адреса складу: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, село Переяславське, вулиця Привокзальна, 2; вид зернових та клас, якісні показники, реквізити аналізної картки, на підставі якої занесено якісні показники, вага, державний стандарт, найменування зберігача та поклажедавця, прізвище, ім`я, по батькові, підписи керівника та бухгалтера, дата погашення; журнал реєстрації зважування вантажу на автомобільних вагах ТОВ СП «Нива Переяславщини», в якому зазначено номер накладної, найменування відправника, номер автомобіля вид зернових, брутто, тара, нетто. 
На підставі бази даних ІС «Податковий блок» контролюючим органом встановлено наступну інформацію щодо контрагентів позивача, зокрема:
- ТОВ «Крок лайн» - зареєстровано 10.07.2019 №15561020000070780 юридичним департаментом Одеської міської ради, знаходиться на обліку в ГУ ДПС у Вінницькій області, основний вид діяльності 46.32 - оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами, відповідно до звіту про нарахування єдиного внеску кількість працівників становила 1 особу з заробітною платою 5000,00 грн., відповідність платника податку критеріям ризиковості та віднесено до категорії (ризиковий);
- ТОВ «Весмін» - зареєстровано 04.09.2019 №14441020000013684 міською радою міста Кропивницького, знаходиться на обліку в ГУ ДПС у Кіровоградській області, основний вид діяльності 10.41 - виробництво олії та тваринних жирів, відповідно до звіту про нарахування єдиного внеску кількість працівників становила 0 осіб, найманих 10 осіб, відповідність платника податку критеріям ризиковості та віднесено до категорії (ризиковий);
- ТОВ «Агрофірма «Золоті лани» - зареєстровано 28.04.2001 №15881200000003928 виконавчим комітетом Полтавської міської ради, знаходиться на обліку в ГУ ДПС у Полтавській області, основний вид діяльності 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, відповідно до звіту про нарахування єдиного внеску кількість працівників становила 6 осіб, відповідність платника податку критеріям ризиковості та віднесено до категорії (ризиковий).
Крім того, в акті перевірки зазначено, що ТОВ «Крок лайн» та ТОВ «Агрофірма «Золоті лани» здійснювали придбання товарів реалізованих на адресу позивача у підприємств, на яких відбувалася підміна товарів та обрив ланцюга постачання. Контрагент ТОВ «Весмін», згідно бази даних ІС «Податковий блок», начебто придбавав по ланцюгу постачання (ячмінь, пшеницю) у постачальника ТОВ «Дон павер» (ідентифікаційний код 43216227), який придбавав олію, насіння, шрот, каву, соус, гірчицю, шоколад, салатну заправка, печиво, сік, рис). 
Досліджені контролюючим органом бази даних ДПС слугували підставою для висновку, що контрагенти позивача - ТОВ «Крок лайн», ТОВ «Весмін», ТОВ «Агрофірма «Золоті лани» не мали достатніх трудових ресурсів та технічної можливості для транспортування зернових на виконання умов договорів поставок та не встановлено придбання вказаними контрагентами послуг з навантаженню та розвантаженню цих зернових. 
Як зазначено в позовній заяві та підтверджено представником позивача під час судового засідання в суді першої інстанції, господарські операції з придбання зернових культур пов`язані з господарською діяльністю позивача, який є одним з найбільших постачальників свинини в регіоні. 
Здійснюючи господарську діяльність, СП ТОВ «Нива Переяславщини» придбавало зернові, які у комбікормовому цеху перероблялись у комбікорми для вигодовування тварин. М`ясна продукція реалізовувалась через власну мережу та партнерам. Також представник наголосив, що підтвердженням придбання зернових є технологічний процес приймання товару, визначення його якості, зважування та подальшої переробки, що зафіксовано у відповідних внутрішніх документах позивача. 
За клопотання представника позивача судом першої інстанції допитано в якості свідка ОСОБА_8 , заступника директора з переробної діяльності СП ТОВ «Нива Переяславщини». 
Свідок показав, що СП ТОВ «Нива Переяславщини» займається свинарством. З метою забезпечення тварин кормами підприємство самостійно вирощує зернові на орендованих плащах та здійснює закупівлю в посередників, чи виробників в основному сої, ячменю, які використовуються для виготовлення комбікормів. 
Щодо закупівлі зернових у контрагентів - ТОВ «Крок лайн», ТОВ «Весмін», ТОВ «Агрофірма «Золоті Лани» свідок пояснив, що він, зокрема, відповідає за закупівлю зернових для забезпечення потужного елеватора (150 тис. тон разове навантаження) зерновими, тому останньому відомо яким чином здійснюється їх закупівля. 
За твердженнями ОСОБА_8 , у спільному підприємстві налагоджено механізм співпраці з контрагентами для закупівлі зернових: розроблено стандартний договір поставки; з метою отримання пропозицій здійснюється розміщення на білбордах інформації про закупівлі, відповідна інформація зацікавленим особам повідомляється іншими засобами; співпраця здійснюється як з виробниками зернової продукції так і з посередниками; зацікавленим суб`єктам пропонується укласти договір, який їм надсилається та надати документи необхідні для підписання договору (установчі документи, підтвердження повноважень представника, тощо); служба безпеки спільного підприємства здійснює перевірку майбутнього контрагента, зокрема шляхом опитування про його діяльність в інших суб`єктів господарювання, чи дійсно такий контрагент здійснює поставку зернових; після цього проходить внутрішнє погодження в системі електронного документообігу, під час якого перевіряються подані документи.
Згідно з показами свідка процес поставки зерна відбувався в такий спосіб: після підписання договору з метою здійснення поставки зернових узгоджувалася специфікація після чого здійснювалася поставка, яка неможлива без укладеного договору та погодженої специфікації, оскільки транспорт не зміг би заїхати на територію, а вагар не зміг би зважити зерно; поставка здійснюється, як правило, транспортом постачальника, оскільки в період закупівлі сої, ячменю власний транспорт спільного підприємства використовується на жнивах; автомобіль з зерновими спочатку прямує до лабораторії, де після пред`явлення водієм документів та їх звірки з даними в системі здійснюється забір зразку; лабораторія записує вид зернових, кількість відібраного для дослідження зерна, номер авто, відповідні показники (зокрема, вологість, засміченітсь, рівень білку, кількість пошкоджених зерен); після встановлення відповідності зернових стандартам, робиться відмітка на внутрішньому документі; в залежності від якості зерна автомобіль прямує на зважування повз службу безпеки та дезінфекційний бар`єр; здійснюється зважування й в автоматичному режимі інформація заноситься в реєстр, де вже є дані про договір, постачальника, специфікацію, результати лабораторних досліджень, а також вагар здійснює запис у відповідному журналі; після зважування з відповідною відміткою в товарно-транспортній накладній автомобіль прямує до складу, який обумовлений наперед відповідно до схеми розміщення зернових; після розвантаження автомобіль знову зважується, а вразі розбіжності ваги про це повідомляється постачальник; дані з товарно-транспортної накладної переносяться у видаткову накладну; зерно в залежності від якості може зберігатись або не раніше ніж через два тижні може бути використано; для цього зерно зі складів власним транспортом спільного підприємства перевозиться на комбікормовий завод, де здійснюється виготовлення комбікормів. При цьому, свідок зауважив, що процеси відібрання зерна для лабораторних досліджень, зважування, заїзду, виїзду на територію фіксувались відеокамерами, відеозаписи з яких зберігались протягом приблизно трьох місяців. 
Відповідно до інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності СП ТОВ «Нива Переяславщини» визначено: 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.46 - розведення свиней; 01.61 - допоміжна діяльність у рослинництві; 01.62 - допоміжна діяльність у тваринництві 03.12 - прісноводне рибальство; 03.22 - прісноводне рибництво (аквакультура); 10.11 - виробництво м`яса; 10.13 - виробництво м`ясних продуктів; 10.41 - виробництво олії та тваринних жирів 10.91 - виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.32 - оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.22 - роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах; 52.10 - складське господарство; 70.22 - консультування з питань комерційної діяльності й керування; 41.20 - будівництво житлових і нежитлових будівель. 
До позову додано договір оренди від 01.02.2017 №89, укладеного між СП ТОВ «Нива Переяславщини» та ПАТ «Переяславське ЕКХП», за яким позивач для ведення господарської діяльності орендував основні засоби, згідно з додатком вартістю 15910417,02 грн., що знаходяться за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, село Переяславське, вулиця Привокзальна, 2. 
Згідно з додатковою угодою від 27.12.2019 зазначений договір оренди було продовжено. Як пояснив представник позивача оренда здійснювалась з метою ведення господарської діяльності (належного зберігання зерна).
На підтвердження показань свідка про використання придбаної сировини для виготовлення комбікормів до матеріалів справи додано рапорти про виготовлення комбікормів та використання сировини на комбікормовому заводі, за серпень-вересень 2020 року, та акти на переробку.
Зі змісту рапортів вбачається, що в них зазначено дату та час виготовлення комбікормів, найменування сировини, серед яких пшениця, ячмінь, макуха соєва, олія соєва, відсоток та вагу кожного інгредієнта, загальну вагу та підписи майстра заваду, змінного майстра. 
В актах на переробку за серпень-вересень 2020 року начальник комбікормового цеху та головний бухгалтер зазначили про отримання після переробки сої відповідної кількості олії та макухи. 
Також, до матеріалів справи додано довідку СП ТОВ «Нива Переяславщини» від 06.05.2024 №01-0963/08-03, за підписом директора, відповідно до якої спільне підприємство закуповує зерно (сою, ячмінь) для використання у власній господарській діяльності - для виробництва комбікормів. Протягом 2020 року спільним підприємством вироблено 133749,00 грн. комбікорму для відгодівлі свиней. Для виробництва комбікормів використано сої - 147550860,00 кг, ячменю - 32798602,00 кг.
Окрім того, в матеріалах справи містяться звіти про використання сировини на комбікормовому цеху та картки аналізу зерна, в яких зазначено дату та номер проби, вид сировини, найменування постачальника (Золоті лани агрофірма, Весмін, Крок лайн), маса партії, номер ділянки, номер складу, якісні показники (масова частка білка, вологість, колір, запах, смітна домішка). 
Відповідно до пункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. 
За змістом наведеної норми, для наявності ділової мети в здійсненні платником податків тих чи інших господарських операцій потрібно встановити намір платника податків одержати економічний ефект від цих операцій, а в спірному випадку - від придбання зернових.
Дослідивши матеріали справи, надані докази та доводи сторін, колегія суддів апеляційної  інстанції доходить висновку про підтвердження належними доказами господарської діяльності позивача та його контрагентів, яка  пов`язана з придбанням зернових СП ТОВ «Нива Переяславщини», оскільки метою придбання зернових було виготовлення комбікормів, які використовувались позивачем у відгодівлі тварин, м`ясо яких реалізовувалось самостійно та через партнерські мережі. 
У свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не наведено доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Не подано контролюючим органом і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача, як платника податків, або фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення СП ТОВ «Нива Переяславщини» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.
Відповідно до сталої та послідовної практики Верховного Суду, норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.
За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.
У даному випадку посилання контролюючого органу про наявність податкової інформації з бази ДПС щодо третіх осіб, які не були учасниками господарських операцій з позивачем не може бути підставою для притягнення до відповідальності позивача.
Щодо доводів податкового органу про наявність вироку Решитилівського районного суду Полтавської області від 05.12.2022 у справі №546/706/22, відносно ОСОБА_9 , який є директором ТОВ «Золоті лани», колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Вироком Решитилівського районного суду Полтавської області від 05.12.2022 у справі №546/706/22 затверджено угоду про визнання винуватості від 23.09.2022, укладену між прокурором відділу Полтавської обласної прокуратури Стовбуном Володимиром Олеговичем та підозрюваним ОСОБА_9 , за участі захисника Баленка Руслана Володимировича у кримінальному провадженні, внесеному 23.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022170000000464, стосовно ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 205-1 Кримінального кодексу України. ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною статті 205-1 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Відповідно до статті 205-1 Кримінального кодексу України: внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи-підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, - караються штрафом від п`яти тисяч до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк (частина перша); ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням свого службового становища, - караються штрафом від восьми тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого (частина друга).
Отже, встановлене вироком суду вчинення особою кримінального правопорушення щодо внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості є обов`язковими для адміністративного суду під час розгляду цієї адміністративної справи лише щодо правових наслідків дій чи бездіяльності особи. 
У свою чергу, здійснення реєстрації ТОВ «Агрофірма «Золоті Лани» з порушенням статті 205-1 Кримінального кодексу України, не є достатнім доказом для спростування відображеної інформації в первинних документах, складених на виконання договорів постановок. 
Зі змісту зазначеного вироку вбачається, що засуджений ОСОБА_9 став директором ТОВ «Золоті лани» за винагороду. При цьому судом під час розгляду кримінальної справи не досліджувались дії особи у відносинах з СП ТОВ «Нива Переяславщини».
Крім того, подані до суду первинні документи підписані не Павленко О.А., зокрема. договір поставки від 20.07.2020 №01-0229/2020, специфікації, видаткові накладні та інші документи, а підписані директором Опаріним О.І. 
Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 року по справі №160/3364/19 вказала на те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними (пункт 65 Постанови»),
Отже, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. 
Самі по собі такі обставини, як-от: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) тощо не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій.
Крім того, у пункті 105 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі 160/3364/19 сформульовано висновок про те, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом. 
З урахуванням вищезазначеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на час укладання та виконання договорів з контрагентами позивача - ТОВ «Крок лайн», ТОВ «Весмін» та ТОВ «Агрофірма «Золоті лани» були належним чином зареєстрованими платниками податків та згідно ЄДР були зареєстровані за місцем знаходження, мали статус юридичної особи, наділені правоздатністю та дієздатністю, мали право укладати з позивачем будь-які договори.
При цьому, відповідач не навів обґрунтованих доводів та не надав доказів того, що позивач діяв без належної обачності та був обізнаним, чи міг бути обізнаним про допущення його контрагентом певних порушень законодавства при створенні підприємства чи веденні господарської діяльності, оскільки, укладаючи угоду зі своїми контрагентом, позивач мав всі документальні підтвердження господарської правосуб`єктності контрагента: здійснювати господарську діяльність, реалізовувати господарську компетенцію, мати зобов`язання, нести за ними відповідальність тощо.
Отже, надані СП ТОВ «Нива Переяславщини» первинні документи доводять реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами: ТОВ «Крок лайн», ТОВ «Весмін» та ТОВ «Агрофірма «Золоті лани». 
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції враховуючи, що товар, який придбавався СП ТОВ «Нива Переяславщини» з метою придбання зернових для виготовлення комбікормів, які використовувались позивачем у відгодівлі тварин, м`ясо яких реалізовувалось самостійно та через партнерські мережі, тобто для здійснення  господарській діяльності позивача, формування позивачем податкового кредиту за результатами господарської діяльності з контрагентами є правомірним, відповідно, факт сплати суми ПДВ надає право останньому на отримання бюджетного відшкодування у розмірі сплаченої суми ПДВ, а тому оскаржуване ППР є протиправним і підлягає скасуванню.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин і не довів правомірності винесення оскаржуваного ППР.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. 
Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. 
У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).
Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем було доведено належними доказами наявність права на врахування суми від`ємного значення.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. 
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак

                                                                                                             Ю.К. Черпак

Повний текст виготовлено 03.04.2025 року