ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2025 року                                                 м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Мандзюка В.Б., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2025 року, 
ВСТАНОВИВ:
Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. 
Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 15.03.2025 року о 16 год. 00 хв. у складі групи осіб спільно з ОСОБА_2 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону із України в Румунію поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон України на напрямку 827 прикордонного знаку, на території Глибоцької ОТГ Чернівецького району Чернівецької області, на ділянці ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 », та був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» під час руху в бік кордону, на відстані 400 м до лінії державного кордону.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року №1777-ХII, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.
На вказане рішення районного суду ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.03.2025 р., а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Вважає, що районним судом було неправильно досліджено та оцінено обставини справи, оскільки у його діях відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
ЄУНСС: 715/764/25                                Головуючий у І інстанції: Цуркан В.В.
НП: 33/822/186/25                        Головуючий в апеляційній ін-ції : Потоцький В.П.
Категорія ч. 2 ст. 204-1 КУпАП        
       Зазначає, що протокол про адміністративне затримання доводить виключно факт перебування біля ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на відстані 400 метрів до лінії державного кордону України.
Стверджує, що в матеріалах справи відсутні пояснення від нього та від ОСОБА_2 , які могли б підтвердити наявність у них умислу на незаконний перетин кордону. 
Відзначає, що довідка опитування, яка міститься в матеріалах справи, не може бути належним доказом, оскільки пояснення, які наведені у ній, він не надавав і з нею не ознайомлювався. 
Звертає увагу, що він не мав жодних речей та документів, які би вказували на намір незаконного перетину кордону.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника- адвоката Мандзюка В.Б., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить такого.
Згідно зі ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані не були.
Так, ч.2 ст. 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 визнаний винуватим у спробі незаконного перетину державного кордону України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України у групі з іншою особою.
Свої висновки суд обґрунтував із посиланням на протокол про адміністративне правопорушеннясерії ЗхРУ №001354Е, протокол про адміністративне затримання від 15.03.2025 р., протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 15.03.2025 р., рапорт начальника 2-ї групи ІПК ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_3 , довідку щодо проведення опитування 2-х затриманих осіб на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Дослідивши вказані докази у суді апеляційної інстанції у порядку ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає, що такі докази не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину.
У суді апеляційної інстанції  ОСОБА_1  пояснив, що у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення місці і час дійсно перебував на будівельному об`єкті у селі Багринівка, оскільки працює будівельником. Вони із товаришем  в`їхали на територію села приблизно о 10 годині ранку, а поверталися назад у місто Чернівці о 16 годині, однак по дорозі назад їх зупинилипрацівники прикордонної служби та склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст204-1 КУпАП. Зазначив, що не мав жодного наміру перетинати кордон, оскільки він є студентом очної форми навчання та має право на відстрочку від мобілізації, крім того, він не має закордонного паспорту. Зауважив, що коли вони із товаришем в`їжджали на територію села, то працівники прикордонної служби не мали до них жодних претензій.
Такі пояснення ОСОБА_1 не спростовані жодними доказами, наявними у справі.
Так, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №001354Е, 15.03.2025 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 , діючи у складі групи осіб спільно з ОСОБА_2 , вчинив спробу незаконного перетину державного кордону із України в Румунію поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон України на напрямку 827 прикордонного знаку, на території Глибоцької ОТГ Чернівецького району Чернівецької області, на ділянці ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 », та був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» під час руху в бік кордону, на відстані 400 м до лінії державного кордону, чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України».
Тобто відповідно до вказаного протоколу ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення спроби незаконного перетину державного кордону вчинена групою осіб. 
Водночас у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б підтверджували особу іншого учасника групи – ОСОБА_2 , вказаного у протоколі, його пояснення чи будь-які інші відомості на підтвердження того факту, що вони вчинили спробу незаконного перетину державного кордону групою осіб.
Крім того, аналізуючи вказаний протокол, апеляційний суд звертає увагу на те, що у ньому немає відомостей про те, якими саме своїми діями ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину державного кордону. 
Отже, вказаний протокол не може бути визнаний належним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Також апеляційний суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що у ОСОБА_1 були виявлені речі і документи, які б могли свідчити про намір перетину державного кордону.
Відповідно до протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 15.03.2025 р. вбачається, що при особистому огляді речей ОСОБА_1 були виявлені: телефон Iphone XR чорного кольору, паспорт громадянина України, купюри номіналом 500 грн (1шт) та 50 грн (1 шт), та ключі від автомобіля (а.с.4).
Тобто виявлені у ОСОБА_1 речі і документи не свідчать про те, що він мав намір незаконно перетнути державний кордон.
Поряд з цим, апеляційний суд звертає увагу і на те, що у матеріалах справи міститься схема щодо виникнення обстановки в районі н.п. Багринівка Чернівецького району Чернівецької області від 15.03.2025 р., однак на ній не зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування, маршрут та напрям руху ОСОБА_1 разом із іншою особою, отже такий доказ апеляційний суд не може визнати належним у даній справі. 
Що стосується довідки щодо проведення опитування 2-х затриманих осіб на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », то і така теж не може бути визнана належним доказом, оскільки складена офіцером (оперуповноважений) прикордонного оперативно-розшукового відділу ГОРВ НОМЕР_1 прикордонного загону лейтенантом ОСОБА_4 , тобто зацікавленою особою. Крім того, зі змістом такої довідки ОСОБА_1 ознайомлений не був, та правильність відомостей, які у ній зазначені, ним засвідчені не були.
Апеляційний суд не може взяти до уваги рапорт начальника 2-ї групи ІПК ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_3 , 15.03.2025р., оскільки такий, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може бути єдиними доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Інших беззаперечних доказів, у тому числі, фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення, які б вказували на причетність ОСОБА_1 до правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, суду не надано.
Поряд з цим, з матеріалів справи встановлено, що особу ОСОБА_1 було встановлено за паспортом громадянина України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2023 року № 1292, якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року №1147 «Про прикордонний режим», громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.
Таким чином, перебування ОСОБА_1 у контрольованому прикордонному районі з паспортом громадянина України не може свідчити про наявність в нього умислу на незаконний перетин державного кордону.
Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.2 ст.204-1 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. 
Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достовірними доказами, а висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, передчасним та ґрунтується лише не припущеннях, а тому постанову суду слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 251, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204-1 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Чернівецького
апеляційного суду                                                                      В.П. Потоцький