ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 березня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/18185/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 ( суддя Бондар М.В.) в адміністративній справі №160/18185/24 за позовом   ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2  до  Виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради     про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (далі    – ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , позивач) до виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради (далі    – Виконком, відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення №255 від 15.05.2024 виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про відмову у наданні ОСОБА_2 статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів;
зобов`язати виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради прийняти рішення про надання ОСОБА_2 статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з постійною загрозою життю та здоров`ю внаслідок збройної агресії російської федерації, введення воєнного стану, чисельних вибухів у ОСОБА_2 виникло відчуття тривоги та сталося порушення сну, внаслідок чого виникла необхідність звернутись до педіатра. 11.03.2024 родина позивача була взята на соціальний супровід та 15.03.2024 складено висновок оцінки потреб сім`ї (особи) у соціальних послугах. 12.04.2024 позивачем до Виконкому подана заява про надання ОСОБА_2 статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів з наданням документів, передбачених Порядком надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 №268 (далі – Порядок №268). Рішенням Виконкому від 15.05.2024 №255 ОСОБА_2 відмовлено в наданні статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Підставою для відмови зазначено відсутність будь-яких доказів перебування/проживання дитини на території, на якій ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окуповані російською федерацією. Втім, позивач вказує, що законодавець наводить перелік можливих документів, що є доказами підтвердження місця проживання/перебування дитини на території, на якій ведуться (велися) безпосередньо бойові дії, серед яких відсутнє посилання на будь-який законодавчо затверджений Перелік таких територій і не визначає обов`язковість віднесення місця проживання/перебування дитини виключно до територій, визначених Переліком, для отримання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. На думку позивача, в даному випадку відповідачем протиправно прийнято рішення щодо відмови в наданні статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів ОСОБА_2 , який з 24.02.2022 проживає в умовах воєнних дій внаслідок збройної агресії російської федерації.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 у задоволені адміністративного позову відмовлено.
З рішенням суду першої інстанції не погодилась позивачка та звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, суд при розгляді справи не у повному обсязі з`ясував обставини справи, не дослідив всіх доказів у справі.  
Апеляційна  скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що 15.03.2023 відповідним органом складено висновок оцінки потреб сім`ї (соціальна картка №124 ОСОБА_3 )., з якого випливає, що основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини (СЖО) є те, що сім`я проживає у м. Кривий Ріг, територію міста не покидали з початку війни, довідка про взяття дитини на облік як ВПО не має. Вплив СЖО на стан задоволення потреб дитини ОСОБА_2 задовільний; ОСОБА_2 навчається у Криворізькій гімназії №108 КМР. Характеризується організованістю, практичністю, прагненням до лідерства. Мати здатна забезпечувати потреби дитини.
12.04.2024 ОСОБА_3 звернулась до голови Металургійної районної у місті ради з заявою про надання дитині, ОСОБА_2 , статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, який зазнав психологічного насильства під час проживання з 24.02.2022 по теперішній час в м. Кривий Ріг. Обставина, яка мала найбільший негативний вплив на стан здоров`я та розвиток дитини: дитина боялась вибухів, ховалися в ванній кімнаті, в тому числі кілька разів на ніч, в дитини розвинулось порушення сну, з`явилось відчуття тривоги, дитина позбавлена можливості навчатись в повну міру своїх можливостей.
Листом-повідомленням від 16.04.2024 №41/701 Департаменту адміністративних послуг виконкому КМР повідомлено, що із заявою ОСОБА_3 в пакеті документів відсутня довідка про взяття на облік ВПО ОСОБА_2 . Враховуючи викладене, для розгляду заяви про надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів ОСОБА_2 на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини, запропоновано ОСОБА_3 до 03.05.2024 надати до Виконкому Металургійної районної у місті ради довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 або інші документи, що свідчать про перебування дитини на одній з територій, зазначених у наказі Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 “Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією” зі змінами. 
Рішенням Виконкому Металургійної районної у місті ради від 15.05.2024 №255 “Про відмову у наданні ОСОБА_2 статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів” відмовлено у наданні ОСОБА_2 статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. В обґрунтування вказаного рішення вказано, що у поданому із заявою пакеті документів відсутні будь-які докази перебування/проживання дитини на території, на якій ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані російською федерацією.
Вважаючи протиправним рішення відповідача від 15.05.2024 №255 “Про відмову у наданні ОСОБА_2 статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів”, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
Закон України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства»  визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Статтею 1 Закону № 2402-III визначено термін, що дитиною, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, є дитина, яка внаслідок воєнних дій чи збройного конфлікту отримала поранення, контузію, каліцтво, зазнала фізичного, сексуального, психологічного насильства, була викрадена або незаконно вивезена за межі України, залучалася до участі у військових формуваннях або незаконно утримувалася, у тому числі в полоні.
В статті 4 Закону № 2402-III Закону передбачено, що система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає: визначення основних правових, економічних, організаційних, культурних та соціальних засад щодо охорони дитинства, удосконалення законодавства про правовий і соціальний захист дітей, приведення його у відповідність з міжнародними правовими нормами у цій сфері; забезпечення належних умов для гарантування безпеки, охорони здоровя, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності; проведення державної політики, спрямованої на реалізацію цільових програм з охорони дитинства, надання дітям пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі виховання, навчання, підготовки до трудової діяльності, заохочення наукових досліджень з актуальних проблем дитинства; встановлення відповідальності юридичних і фізичних осіб (посадових осіб і громадян) за порушення прав і законних інтересів дитини, заподіяння їй шкоди.
За змістом ч. 2 ст. 5 Закону № 2402-III проведення державної політики щодо охорони дитинства, розробку і здійснення цільових загальнодержавних програм соціального захисту та поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, координацію діяльності центральних та місцевих органів виконавчої влади у цій сфері забезпечує Кабінет Міністрів України. Щорічно Кабінет Міністрів України звітує Верховній Раді України про стан демографічної ситуації в Україні, становище дітей та тенденції його змін у ході впроваджених соціально-економічних перетворень.
Частинами 1-2, 6 статті 30-1 Закону № 2402-III встановлено, що держава вживає всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дітей, які перебувають у зоні воєнних дій і збройних конфліктів, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, догляду за ними та возз`єднання їх із членами сім`ї, включаючи розшук, звільнення з полону, повернення в Україну дітей, незаконно вивезених за кордон. У разі якщо вік особи не визначений і є підстави вважати, що ця особа є дитиною, їй надається захист, передбачений цією статтею, до встановлення віку. Усі дії держави стосовно захисту дітей, які перебувають у зоні воєнних дій і збройних конфліктів, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, здійснюються відповідно до норм міжнародного гуманітарного права.
Статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, надається органом опіки та піклування за місцем реєстрації дитини як внутрішньо переміщеної особи. Порядок надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, визначається Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, що призвела до тимчасової окупації частини території України, а також до того, що на сході України гинуть, отримують поранення та зазнають різних видів насильства діти, та відповідно до частини шостої статті 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» Кабінет Міністрів України 05.04.2017 затвердив Порядок надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.
Пунктом 1 Порядку № 268 окреслено, що цей Порядок визначає механізм надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 268 право на отримання статусу має дитина, а також особа, яка під час здійснення антитерористичної операції і заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях не досягла 18 років (повноліття), які внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів: 1) отримали поранення, контузію, каліцтво; 2) зазнали фізичного, сексуального насильства; 3) були викрадені або незаконно вивезені за межі України; 4) залучалися до участі у діях воєнізованих чи збройних формувань; 5) незаконно утримувалися, у тому числі в полоні; 6) зазнали психологічного насильства.
Наслідками воєнних дій і збройних конфліктів для дитини можуть бути одна, кілька або всі обставини, зазначені в пункті 3цього Порядку. Під час надання дитині статусу заявником визначається обставина, яка мала найбільший негативний вплив на стан здоров`я та розвиток дитини.
Підпунктом 3 пункту 2 Порядку 268 передбачено, що психологічне насильство, якого зазнала дитина внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів являє собою моральні та психологічні страждання (травми) дитини, що не потребують доведення, і які вона перенесла внаслідок її проживання/перебування в умовах воєнних дій, збройних конфліктів, тимчасової окупації, її внутрішнього переміщення, залишення свого місця проживання/перебування у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, а також загибелі (зникнення безвісти), потрапляння у полон, смерті внаслідок поранення, контузії або каліцтва, отриманих у населеному пункті, віднесеному до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275, і в яких органи державної влади виконують свої повноваження у повному обсязі, її батьків або одного з них - із числа цивільних осіб, а також її батьків або одного з них - з числа осіб, визначених пунктом 2 Порядку надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740.
Статус надається органом опіки та піклування, у тому числі за місцем реєстрації проживання/перебування дитини як внутрішньо переміщеної особи, або за місцем проживання/перебування дитини в населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція і заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, або за місцем виявлення такої дитини місцевими органами виконавчої влади та/або органами місцевого самоврядування (пункт 5 Порядку № 268).
Перелік документів, що надаються разом із заявою про надання статусу, визначений пунктом 6 Порядку № 268:
- свідоцтво про народження дитини або іншого документа, що посвідчує особу дитини;
-документ, що посвідчує особу заявника;
- документ, що підтверджує повноваження законного представника дитини (у разі коли дитина постійно проживає/перебуває у закладі охорони здоров`я, закладі освіти або іншому дитячому закладі, - документа, що підтверджує факт перебування дитини в такому закладі) або родинні стосунки між дитиною та заявником;
- довідки про взяття дитини на облік як внутрішньо переміщеної особи або документа, що підтверджує проживання/перебування дитини в населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція і заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
Підставою набуття статусу є обставини, передбачені у підпункті 6 пункту 3 цього Порядку, також подається висновок оцінки потреб сім`ї (особи) у соціальних послугах, підготовлений центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за формою, затвердженою Мінсоцполітики. До оцінювання потреб сім`ї (особи) може бути залучений психолог/практичний психолог, психотерапевт, психіатр, що працює в іншому закладі, установі, організації. На основі висновку оцінки потреб сім`ї (особи) у соціальних послугах за згодою батьків/законних представників дитина направляється до відповідного закладу/організації для реабілітації та отримання відповідних соціальних послуг; копія посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого", якщо дитина отримала статус відповідно до Порядку надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740; копії свідоцтва про смерть та документа, що підтверджує загибель особи в населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція і заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, або копія документа, що підтверджує смерть особи внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих у зазначеному населеному пункті у період здійснення антитерористичної операції і заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у разі загибелі батьків дитини або одного з них із числа цивільних осіб.
З заяви позивача, за наслідком розгляду якої відповідачем прийнято рішення про відмову у наданні статусу дитини, що постраждала внаслідок воєнних дій вбачається, що право набуття такого статусу обґрунтовано тим, що неповнолітній син ОСОБА_2 , 2008 року народження   отримав психологічне захворювання під час проживання в м. Кривий Ріг , скарги на відчуття тривоги, нервування,напруженість (а.с. 8).
Суд зазначає, що Порядком № 268 передбачено набуття статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, крім іншого, у разі, коли дитина зазнала психологічного насильства. 
Виходячи з визначення терміну психологічного насильства, наведеного в пункті 1 Порядку № 268, психологічним насильством є моральні та психологічні страждання, яких особа зазнала у разі, зокрема, її проживання/перебування в умовах воєнних дій, збройних конфліктів, тимчасової окупації, її внутрішнього переміщення, залишення свого місця проживання/перебування у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту.
При цьому, зі змісту цього визначення виходить, що факт зазнання моральних та психологічних страждань через наявність визначених в наведеному пункті обставин не потребує доведення, в той час як наявність існування цих обставин, що можуть обумовити моральні та психологічні страждання, потребують доведення.
Рішення відповідача від 15.05.2024 року № 255 про відмову у наданні статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій, зазначено про відсутність буд-яких доказів перебування/поживання дитини на території на якій ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупована (ас5).
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про проживання неповнолітнього ОСОБА_2 в умовах воєнних дій, збройних конфліктів, тимчасової окупації, що свідчить про неможливість набуття нею у зв`язку із цим психологічних чи моральних страждань. Факт проживання дитини у м. Кривому Розі від народження не свідчить про зазнання ним психологічного насильства, оскільки в м. Кривому Розі не проводилось воєнних дій, збройних конфліктів, тимчасової окупації після народження у 2008 році ОСОБА_2 .. Сам по собі факт звернення до педіатра у 2024 році з приводу порушення сна та відчуття тривоги, не є підставою визначення зазнання дитиною психологічного насильства згідно положень Порядку № 268 та підставою для надання дитині такого статусу.
За змістом Порядку № 268 дитина може набути статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів у разі внутрішнього переміщення або залишення свого місця проживання/перебування у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 в адміністративній справі №160/18185/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 березня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 17 березня 2025 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова