ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8281/24  Номер провадження 22-ц/814/1496/25	Головуючий у 1-й інстанції Ковальчук  Т. М.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
секретар Ванда А.М.,
з участю представника відповідача – адвоката Ульянова Р.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ПроКредит Банк»
на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17 грудня 2024 року, постановлене суддею Ковальчук Т.М. (повний текст складено 23 грудня 2024 року), 
у справі за позовом Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, 

в с т а н о в и в:
29.07.2024 АТ «ПроКредит Банк» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 30.01.2008 між ЗАТ «ПроКредит Банк» (правонаступник ПАТ «ПроКредит Банк», у подальшому - АТ «ПроКредит Банк») та ОСОБА_2 укладено Рамкову угоду №25 (зі змінами та доповненнями) та Договір про надання траншу №20.1471/25. За умов такого договору позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 37 000,00 доларів США для придбання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Позичальник допустив порушення умов Рамкової угоди та укладеного на її виконання Договору про надання траншу і не забезпечив своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого утворився борг перед позивачем.
Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.05.2017 (справа №524/7163/16-ц) стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за Договором про надання траншу №20.1471/25 від 30.01.2008 на загальну суму 27 597,42 доларів США.
Указане судове рішення набрало законної сили та наразі залишається невиконаним. Натомість, постановою Полтавського апеляційного суду від 05.12.2023 відмовлено АТ «ПроКредит Банк» у поновленні строку пред`явлення виконавчих листів у справі №524/7163/16-ц до виконання.
Зазначає, що зобов`язання за кредитним договором забезпечені іпотекою, про що 30.01.2018 між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 укладено Договір №25-ІД.
01.09.2008 між тими ж сторонами укладено Договір №1 про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого 30.01.2008 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г.
Згідно із п.2.2.1. Договору іпотеки №25-ІД від 30.01.2008 (зі змінами та доповненнями) предметом іпотеки є квартира загальною площею 49,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 20160204, №запису 1015 у книзі №М-9. Заставна вартість квартири становить 177 760,00 грн. (п.2.2.1. Договору іпотеки).
Таким чином, предмет іпотеки забезпечує повне виконання основних зобов`язань, що виникли із Рамкової угоди №25, Договору про надання траншу №20.1471/25 від 30.01.2008.
Із ухвали Автозаводського районного суду м.Кременчука від 15.03.2024 (справа №524/1288/24) позивачу стало відомо про смерть ОСОБА_2 . Спадкоємцем останньої є відповідач ОСОБА_1 , до якої перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця за Договором іпотеки №25-ІД від 30.01.2008 в силу вимог статті 23 Закону України «Про іпотеку».
Із підстав викладеного просить звернути стягнення на указане нерухоме майно, що перебуває в іпотеці товариства відповідно до Договору іпотеки №25-ІД від 30.01.2008 та Договору №1 про внесення змін до Договору іпотеки від 01.09.2008, що належала ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , у рахунок погашення кредитної заборгованості до Договором про надання траншу №20.1471/25 від 30.01.2008 у загальному розмірі 27 597,42 доларів США шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17.12.2024 у задоволенні позову АТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки- відмовлено.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений статтею 257 ЦК України, а також Рамковою угодою №25. Посилання позивача на пункти 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, якими продовжено строк позовної давності на строк дії карантину та зупинено його дію на строк дії воєнного стану в Україні, районний суд відхилив, як такі, що не стосуються спірних правовідносин. 
       Позивач оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
       Посилаючись на положення п.9.1. договору №25-ІД від 30.01.2008 та п.2.2., п.12.3. Рамкової угоди, якими визначено строк дії ліміту кредитування 120 місяців, а строк позовної давності - 5 років, вважає помилковим висновок районного суду про те, що строк позовної давності для звернення в суд з цим позовом сплинув у вересні 2021 року. 
       Просить застосувати до спірних правовідносин позицію Верховного Суду, сформовану у справі №679/1136/21 від 07.09.2022, за змістом якої п.12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених, зокрема, статтями 257, 258 цього Кодексу, підлягає застосуванню і в тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.
       Із підстав викладеного, зважаючи на запроваджений Урядом України 12.03.2020 карантин та введенням в Україні 24.02.2022 воєнного стану, вважає, що п`ятирічний строк звернення в суд із цим позовом позивачем не пропущено. 
       Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 07.02.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 11.02.2025.
       03.03.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Ульянова Р.А. на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як законне та обґрунтоване. 
       Зазначає, що пункт 12.3. Рамкової угоди, на який посилається позивач у доводах апеляційної скарги, не містить умов про те, що сторони також збільшили строк позовної давності до вимог, які встановлюються іншими договорами, зокрема, договором іпотеки. Тоді як, у договорі іпотеки сторони не встановили будь-яких більш тривалих строків позовної давності, ніж ті, що передбачені законом.
       Звертає увагу, що договір іпотеки укладений 30.01.2008 та посвідчений нотаріально, а тому у відповідності до вимог статті 654 ЦК України строк позовної давності за ним не міг бути збільшений на підставі рамкової угоди, яка нотаріально не посвідчувалася. 
       Зазначає, що апеляційна скарга не містить будь-яких розрахунків та міркувань щодо того, з якої дати слід рахувати початок перебігу строку позовної давності. Відповідач наводить власні розрахунки, за яких право на звернення стягнення на предмет іпотеки виникло у позивача не пізніше ніж 07.01.2014, а тому 3-х річний строк позовної давності для звернення в суд із цим позовом сплив 07.01.2017, тобто до початку карантину та введення в Україні воєнного стану, навіть за умови застосування 5-ти річного строку позовної давності. 
       Просить застосувати до спірних правовідносин позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у справі №755/13805/16-ц від 14.06.2023, за змістом якої переривання позовної давності за вимогою про стягнення боргу за основним зобов`язанням не перериває перебігу строку позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.
       У суді апеляційної інстанції представник відповідача - адвокат Ульянов Р.А. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін рішення районного суду, як законне та обґрунтоване. 
       Інші учасники судового процесу, будучи повідомленими про день та час розгляду справи, в судове засіданні до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
       Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.01.2008 між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено Рамкову угоду №25, за умов якої кредитор на підставі Угоди зобов`язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою за кредитними договорам, а позичальник зобов`язується належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати усі інші зобов`язання, передбачені Угодою та Кредитними договорами (п.2.1. Рамкової угоди).
Згідно із п.2.2. Рамкової угоди встановлено наступні ліміти умов кредитування позичальника: ліміт суми кредитування - еквівалент 50 000,00 доларів США; ліміт строку кредитування - 120 календарних місяців; максимальний розмір процентів - 40% річних.
Угода укладена на строк дії ліміту строку кредитування, встановленого п.2.2. Угоди. Закінчення строку дії Угоди має наслідком лише припинення її умов щодо можливості укладення з позичальником нових кредитних договорів та видачі нових кредитів на підставі Угоди. Усі інші умови Угоди, зобов`язання сторін, що виникли на підставі Угоди і не були неналежно виконані чи не виконані, зобов`язання щодо відповідальності, а також права та обов`язки сторін продовжують діяти до повного належного виконання таких зобов`язань та реалізації прав (п.11.2. Рамкової угоди).
Відповідно до п.12.3. Рамкової угоди до усіх вимог, що випливають з Угоди та Кредитних договорів, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність./а.с.15-17/
30.01.2008 між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено Договір про надання траншу №20.1471/25, за умов якого кредитор на підставі та на умовах Рамкової угоди №25 від 30.01.2008, а також цього Договору зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується належно виконати усі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобов`язань та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених Рамковою угодою та цим Договором (п.1 договору).
Умови на яких видається кредит: розмір кредиту - 37 000,00 доларів США; строк користування - 120 календарних місяців від дати видачі кредиту включно; проценти - 14% річних, виходячи з 360 календарних днів у році; цільове призначення кредиту - придбання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; комісія за видачу кредиту - 1% від розміру кредиту; комісія за дострокове погашення кредиту - 1% від суми, що достроково погашається; спосіб видачі кредиту: зарахування коштів на рахунок позичальника № НОМЕР_1 у кредитора (п.2 договору).
Додатком №1 до Договору траншу №20.1471/25 від 30.01.2008 є графік повернення кредиту та сплати відсотків; додатком №2 - розрахунок сукупної вартості кредиту./а.с.19,20/
30.01.2008 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. посвідчено договір іпотеки №25-ІД, укладений між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець).
Згідно із п.2.1. договору іпотеки для забезпечення повного виконання основних зобов`язань та вимог іпотекодержателя, іпотекодавець передає у іпотеку на умовах, визначених Договором Предмет іпотеки, що вказаний у п.2.2.Договору.
Відповідно до п.2.2. договору іпотеки його предметом є наступне нерухоме майно, право власності на яке виникне у майбутньому: квартира загальною площею 49,3 кв.м., реєстраційний номер 20160204, №запису 1015 у книзі №М-9, місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; заставна вартість 177 760,00 грн.
Згідно із п.6.4. договору іпотеки звернення стягнення здійснюється за вибором іпотекодержателя на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; договору про задоволення вимог іпотекодержателя, яким є застереження, вказане у розділі 7 Договору з врахуванням інших умов Договору. Вибір одного із способів звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодавця права звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, який не буде суперечити вимогам законодавства, діючого на момент такого стягнення (п.6.5. договору іпотеки).
Договір вступає в силу з моменту його нотаріального посвідчення і діє протягом усього часу дії ліміту строку кредитування та до моменту, який наступить пізніше: припинення дії Рамкової угоди, належного виконання основних зобов`язань, задоволення вимог іпотекодержателя. Протягом усього часу дії ліміту строку кредитування виконання усіх чи частини основних зобов`язань не тягне за собою припинення договору (п.9.2. договору іпотеки)./а.с.24-28/
01.09.2008 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. посвідчено Договір №1 про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого 30.08.2008 за р.№1299, яким викладено п.2.2. ст.2 Договору в наступній редакції.
Предметом іпотеки є наступне нерухоме майно: квартира загальною площею 49,3 кв.м, реєстраційний номер 20160204 № запису 1015 у книзі №М-9; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; заставна вартість 177 760,00 грн. (п.2.2.2. договору).
Документи, що підтверджують наявність у іпотекодавця прав на предмет іпотеки: договір купівлі-продажу від 30.01.2008, посвідчений Веселовським А.Г., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу, № у реєстрі нотаріальних дій 1294, № правочину у Реєстрі правочинів 2660544. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», номер витягу 19872823, дата 13.08.2008 (п.2.2.2. договору).
Викладено п.4.1. ст.4 Договору іпотеки у наступній редакції: «У зв`язку з укладенням цього договору на предмет іпотеки накладається заборона його відчуження»./а.с.29-30/
Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.05.2017 (справа №524/7163/16-ц) стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» у солідарному порядку заборгованість за договором про надання траншу за №20.1471/FW2001.29 від 30.01.2008 на загальну суму 27597,42 доларів США, що еквівалентно 734938,92 грн., з них: капітал - 23347,03 доларів США, що еквівалентно 621748,01 грн.; заборгованість по несплачених процентах - 4250,39 доларів США, що еквівалентно 113190,91 грн.; та з кожного на користь ПАТ «ПроКредит Банк» кошти у повернення сплаченого судового збору по 4743,52 грн./а.с.5-6, 9-10/
Постановою Полтавського апеляційного суду від 05.12.2023 (справа №524/7163/16-ц) відмовлено у задоволенні заяви АТ «ПроКредит Банк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання./а.с.11-14/
29.03.2024 АТ «ПроКредит Банк» звернулося до Кременчуцької районної нотаріальної контори №2 із претензією про погашення заборгованості спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.31,32/
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру державним нотаріусом Гуртовою Ольгою установлено, що приватним нотаріусом Дощенко О.В. Кременчуцького міського нотаріального округу заведено спадкову справу №34/2023 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 /а.с.34/
12.06.2024 АТ «ПроКредит Банк» надіслано ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості спадкодавця./а.с.36-37/
23.09.2024 відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ульянов Р.А., подав до районного суду відзив на позовну заяву, де, серед іншого, просив застосувати до вимог позову про звернення стягнення на предмет іпотеки строк позовної давності, який у спірних правовідносинах сплив щонайпізніше з вересня 2016 року./а.с.64-65/
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що відповідач у добровільному порядку не виконала зобов`язання сплатити заборгованість відповідно до статей 1281, 1282 ЦК України. Натомість, іпотекодержателем дотримана процедура звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому районний суд визнав позовні обґрунтованими, але відмовив у їх задоволенні з підстав пропуску строку позовної давності, про що заявлено відповідачем. 
Мотивуючи такі свої висновки, районний суд виходив із того, що позивач скористався своїм правом на стягнення заборгованості за кредитним договором, звернувшись в суд із позовом у вересня 2016 року. Отже, позовна давність за вимогами кредитора розпочалася у 2016 році, відповідно, загальна позовна давність спливла у 2019 році. При цьому районний суд врахував, що і встановлена пунктом 12.3 Рамкової угоди №25 позовна давність у 5 років, також сплинула у вересні 2021 року.
Посилання позивача на пункти 12 та Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суд першої інстанції відхилив, указавши, що пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не продовжує строки, встановлені договором, а отже не поширюється на спірні правовідносини, як і пункт 19 положень, який також не поширюється на спірні правовідносини та не зупиняє строки, які сплинули до набрання ним чинності.
Апеляційний суд переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги із висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.
       Статтею 1218 ЦК України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
       У разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину (постанова Верховного Суду України від 17.04.2013 у справі №6-18цс13, постанова Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №2-2519/11).
       Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частини друга та третя статті 1281 ЦК України). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (частина четверта вказаної статті).
       Положення статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих положень: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.
       Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не є тотожним поняттю «позовна давність».
       Частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
       Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 17.04.2018 у справі №522/407/15, від 13.03.2019 у справі №520/7281/15. 
       Водночас, своєчасна реалізація попереднім кредитором свого права вимоги до спадкоємців шляхом звернення до нотаріуса не звільняє такого від обов`язку звернутися до суду в межах строку позовної давності, який починається від часу обізнаності кредитора про спадкоємців боржника.
       Установлено, що в суді першої інстанції відповідач заявив про застосування наслідків спливу позовної давності.
       Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
       Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
       Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України.
       Відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.
       Автономія волі при збільшенні позовної давності не обмежена. Можливість збільшення позовної давності стосується як загальних, так і спеціальних строків позовної давності.
       Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
       Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
       Законом України №530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
       Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
       У той же час пунктом 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (Закон України №691-ІХ від 16 червня 2020 року «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19»).
       При вирішенні спору суд першої інстанції не врахував, що положеннями частини першої статті 259 ЦК України визначено право сторін збільшити позовну давність. Сторони кредитного договору скористалися своїм правом та збільшили строк звернення до суду з вимогою про захист цивільного права з трьох до п`яти років.
       Отже, правильно установивши, що позовна давність за вимогами кредитора розпочалася у 2016 році, суд першої інстанції залишив поза увагою, що встановлений рамковою угодою строк позовної давності становив 5 років, який хоча і спливав у 2021 році, але був продовжений на строк дії карантину.
       У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
       Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.
       Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.
       Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів вважає за доцільне застосувати до спірних правовідносин позицію Верховного Суду, сформовану у справі №679/1136/21 від 07.09.2022, за змістом якої пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦКУкраїни щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.
       Доводи представника відповідача – адвоката Ульянова Р.А., викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу, правильність таких висновків не спростовують, оскільки зводяться до припущень та довільного тлумачення умов кредитного договору забезпеченою іпотекою. При цьому у спірних правовідносинах має місце дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, що виключає підстави для обрахування строків позовної давності в межах заявленого позову про звернення стягнення на іпотечне майно від дати внесення чергового платежу згідно умов відповідного графіку. Натомість, строк позовної давності у 5 років чітко обумовлено сторонами правочину у рамковій угоді, що виключає підстави застосування застосування загального строку позовної давності. 
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення районного суду скасуванню із постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог. 
Згідно зі статтею 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ «ПроКредит Банк» підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 570,00 грн./а.с.1, 125/
       Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» - задовольнити. 
Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17 грудня 2024 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки – задовольнити.
Звернути стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» відповідно до Договору іпотеки №25-ІД від 30 січня 2008 року та Договору №1 про внесення змін до Договору іпотеки від 01 вересня 2008 року, а саме: квартиру загальною площею 49,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , у рахунок погашення кредитної заборгованості до Договором про надання траншу №20.1471/25 від 30 січня 2008 року в загальному розмірі 27597,42 доларів США, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (ЄДРПОУ 21677333) витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 570,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 29.05.2025.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук
Судді                                                                                 Ю.В. Дряниця
О.В. Чумак