ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року	Львів	Справа № 380/471/24 пров. № А/857/7543/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 за участю секретаря судового засідання   	Носа С. П. Вовка А.Ю.	
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року  у справі № 380/471/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до Львівської міської ради   про визнання рішень протиправними, 

місце ухвалення судового рішення  	м.Львів	
Розгляд справи здійснено за правилами	загального позовного провадження	
суддя у І інстанції	Клименко О.М.	
дата складання повного тексту рішення	16 січня 2025 року	
ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року  у справі № 380/471/24 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 (с. Залужжя, Львівський район, Львівська область, 81511), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_10 (вул. Дальня, 44/1, м. Львів, 79022), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_8 ) до Львівської міської ради (площа Ринок, 1, м. Львів, 79008) про визнання протиправними та нечинними ухвал.
Визнано протиправною та скасовано Ухвалу Львівської міської ради № 3800 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0382) для потреб Львівської міської територіальної громади”.
Визнано протиправною та скасовано Ухвалу Львівської міської ради № 3801 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0372) для потреб Львівської міської територіальної громади”.
Визнано протиправною та скасовано Ухвалу Львівської міської ради № 3802 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0381) для потреб Львівської міської територіальної громади”.
Визнано протиправною та скасовано Ухвалу Львівської міської ради № 3803 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки (кадастровий номер 4622710200:10:000:0373) у с. Малі Підліски для потреб Львівської міської територіальної громади”.
Визнано протиправною та скасовано Ухвалу Львівської міської ради № 3804 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0453) для потреб Львівської міської територіальної громади”.
Визнано протиправною та скасовано Ухвалу Львівської міської ради № 3805 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки (кадастровий номер 4622710200:10:000:0477) у с. Малі Підліски для потреб Львівської міської територіальної громади”.
Визнано протиправною та скасовано Ухвалу Львівської міської ради № 3806 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0383) для потреб Львівської міської територіальної громади”.
Визнано протиправною та скасовано Ухвалу Львівської міської ради № 3807 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0384) для потреб Львівської міської територіальної громади”.
Визнано протиправною та скасовано Ухвалу Львівської міської ради № 3936 від 28.09.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0374) для потреб Львівської міської територіальної громади”.
Визнано протиправною та скасовано Ухвалу Львівської міської ради № 3937 від 28.09.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0375) для потреб Львівської міської територіальної громади”.
Визнано протиправною та скасовано Ухвалу Львівської міської ради № 3938 від 28.09.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0376) для потреб Львівської міської територіальної громади”.
Визнано протиправною та скасовано Ухвалу Львівської міської ради № 3939 від 28.09.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0379) для потреб Львівської міської територіальної громади”.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (площа Ринок, 1, м. Львів, 79008, ЄДРПОУ 04055896) на користь ОСОБА_1 (с. Залужжя, Львівський район, Львівська область, 81511) 968,96 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (площа Ринок, 1, м. Львів, 79008, ЄДРПОУ 04055896) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) 968,96 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (площа Ринок, 1, м. Львів, 79008, ЄДРПОУ 04055896) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) 968,96 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (площа Ринок, 1, м. Львів, 79008, ЄДРПОУ 04055896) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) 968,96 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (площа Ринок, 1, м. Львів, 79008, ЄДРПОУ 04055896) на користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ) 968,96 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (площа Ринок, 1, м. Львів, 79008, ЄДРПОУ 04055896) на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ) 968,96 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (площа Ринок, 1, м. Львів, 79008, ЄДРПОУ 04055896) на користь ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ) 968,96 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (площа Ринок, 1, м. Львів, 79008, ЄДРПОУ 04055896) на користь ОСОБА_8 ( АДРЕСА_5 ) 968,96 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (площа Ринок, 1, м. Львів, 79008, ЄДРПОУ 04055896) на користь ОСОБА_9 ( АДРЕСА_6 ) 968,96 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (площа Ринок, 1, м. Львів, 79008, ЄДРПОУ 04055896) на користь ОСОБА_10 ( АДРЕСА_9 ) 968,96 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (площа Ринок, 1, м. Львів, 79008, ЄДРПОУ 04055896) на користь ОСОБА_11 ( АДРЕСА_7 ) 968,96 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (площа Ринок, 1, м. Львів, 79008, ЄДРПОУ 04055896) на користь ОСОБА_12 ( АДРЕСА_8 ) 968,96 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.
У задоволенні стягнення решти витрат на правничу допомогу – відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що:
земельні ділянки з кадастровими номерами 4622710200:10:000:0373, 4622710200:10:000:0372, 4622710200:10:000:0374, 4622710200:10:000:0376, 4622710200:10:000:0375, 4622710200:10:000:038, 4622710200:10:000:0379, 4622710200:10:000:0384, 4622710200:10:000:0383, 4622710200:10:000:0382, 4622710200:10:000:045, 4622710200:10:000:0477 у с. Малі Підліски є комунальними та вільними від забудови, з метою їх раціонального використання для потреб Львівської міської територіальної громади, Львівською міською радою в межах наданої компетенції були прийняті оскаржувані ухвали та відповідно  Львівською міською радою було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право комунальної власності на вказані земельні ділянки;
- в частині позовних вимог про скасування ухвал Львівської міської ради № 3800 від 23.08.2023, № 3801 від 23.08.2023, № 3802 від 23.08.2023, № 3803 від 23.08.2023, № 3804 від 23.08.2023, № 3805 від 23.08.2023, № 3806 від 23.08.2023, № 3807 від 23.08.2023, № 3936 від 28.09.2023, № 3937 від 28.09.2023, № 3938 від 28.09.2023, № 3939 від 28.09.2023 спір виник між позивачами та органом місцевого самоврядування з приводу оскарження протиправних, на думку позивачів, рішень органу місцевого самоврядування. Однак, Львівською міською радою було набуто та зареєстровано речові права на вищезазначені земельні ділянки в с. Малі Підліски, як наслідок  між сторонами виник спір про право цивільне, який підлягає до розгляду в порядку цивільного судочинства;
- рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом. (постанова від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц). На  пленарному засіданні ради, яке відбулося 16.05.2024 року, а також на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 року у справі № 380/9664/20, керуючись ст. 144 Конституції України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 12, 33, 118, 121, 122 Земельного кодексу України, пп. 5 п. 27 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Законом України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану», радою прийняті  ухвали  про відмову позивачем у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі земельної ділянки у власність у с. Малі Підліски.
Позивачі подали відзив  на апеляційну скаргу, у якому заперечують проти задоволення апеляційної скарги.
Про дату, час та місце розгляду справи відповідач та представник позивачів повідомлені через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
В судовому засіданні представник відповідача Бірюкова І.І. надала пояснення та підтримала доводи апеляційної скарги. Представник позивачів Завада Т.Р. в судовому засіданні надав пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані відповідачу нормами ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” та ст. ст. 12, 122 Земельного кодексу України щодо прийняття оскаржуваних рішень про резервування земельних ділянок з кадастровими номерами 4622710200:10:000:0382, 4622710200:10:000:0372, 4622710200:10:000:0381, 4622710200:10:000:0373, 4622710200:10:000:0453, 4622710200:10:000:0477, 4622710200:10:000:0383, 4622710200:10:000:0384, 4622710200:10:000:0374, 4622710200:10:000:0375, 4622710200:10:000:0376, 4622710200:10:000:0379 реалізовані не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначені законами України. А тому спірні рішення про резервування земельних ділянок підлягають визнанню протиправними та  скасуванню як такі, що прийняті з порушенням принципів, передбачених п. 1, п. 2, п.3 ч. 2 ст. 2 КАС України.
При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що ухвали Львівської міської ради від 23.08.2023 та 28.09.2023 про резервування земельних ділянок у с. Малі Підліски для потреб Львівської міської територіальної громади не є нормативно – правовими актами, відтак підстави для визнання їх протиправними та нечинними, як передбачено п.1 ч. 2 ст. 245 КАС України, у суду відсутні.  

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за заявами позивачів в межах Львівської області, Жовківського району (тепер - Львівський район), Дублянської міської ради (правонаступник-Львівська міська рада) були зареєстровані наступні земельні ділянки:
- за заявою ОСОБА_1 зареєстровано земельну ділянку площею 2,0000 га, місце розташування: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами), вид використання: для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) за кадастровим номером 4622710200:10:000:0373, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4611153502019 від 01.10.2019 року;
- за заявою ОСОБА_2 зареєстровано земельну ділянку площею 2,0000 га, місце розташування: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами), вид використання: для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) за кадастровим номером 4622710200:10:000:0372, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4611153492019 від 01.10.2019 року;
- за заявою ОСОБА_3 зареєстровано земельну ділянку площею 2,0000 га, місце розташування: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами), вид використання: для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) за кадастровим номером 4622710200:10:000:0374, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4611153512019 від 01.10.2019 року;
- за заявою ОСОБА_4 зареєстровано земельну ділянку площею 2,0000 га, місце розташування: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами), вид використання: для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) за кадастровим номером 4622710200:10:000:0376, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4611153532019 від 01.10.2019 року;
- за заявою ОСОБА_5 зареєстровано земельну ділянку площею 2,0000 га, місце розташування: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами), вид використання: для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) за кадастровим номером 4622710200:10:000:0375, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4611153522019 від 01.10.2019 року;
- за заявою ОСОБА_6 зареєстровано земельну ділянку площею 2,0000 га, місце розташування: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами), вид використання: для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) за кадастровим номером 4622710200:10:000:0381, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4611162242019 від 01.10.2019 року;
- за заявою ОСОБА_7 зареєстровано земельну ділянку площею 2,0000 га, місце розташування: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами), вид використання: для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) за кадастровим номером 4622710200:10:000:0384, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4611163152019 від 01.10.2019 року;
- за заявою ОСОБА_8 зареєстровано земельну ділянку площею 2,0000 га, місце розташування: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами), вид використання: для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) за кадастровим номером 4622710200:10:000:0379, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4611161372019 від 01.10.2019 року;
- за заявою ОСОБА_9 зареєстровано земельну ділянку площею 2,0000 га, місце розташування: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами), вид використання: для ведення особистого селянського господарства (код КВЦЛЗ - 01.03) за кадастровим номером 4622710200:10:000:0383, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4611163132019 від 01.10.2019 року;
- за заявою ОСОБА_10 зареєстровано земельну ділянку площею 2,0000          га, місце розташування: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами), вид використання: для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) за кадастровим номером 4622710200:10:000:0382, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4611162502019 від 01.10.2019 року;
- за заявою ОСОБА_11 зареєстровано земельну ділянку площею 1,8501 га, місце розташування: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами), вид використання: для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) за кадастровим номером 4622710200:10:000:0453, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4612135072020 від 03.01.2020 року;
- за заявою ОСОБА_12 зареєстровано земельну ділянку площею 1,8978 га, місце розташування: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами), вид використання: для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) за кадастровим номером 4622710200:10:000:0477, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4612135142020 від 03.01.2020 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі № 380/9664/20, яке залишено без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року, визнано протиправною бездіяльність Львівської міської ради, як правонаступника Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області, щодо незатвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у власність та зобов`язано Львівську міську раду вирішити питання щодо затвердження проектів землеустрою для відведення земельних ділянок та передання їх у власність позивачам.
Позивачі 23.12.2021 повторно звернулись із клопотаннями про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передання їх у власність вх. № 3-К-151736/АП-24 від 23.12.2021; вх. № 3-К-151725/АП-24 від 23.12.2021; вх. № 3-К-151732/АП-24 від 23.12.2021; вх. № 3-Я-151842/АП-24 від 23.12.2021; вх. № 3-К-151714/АП-24 від 23.12.2021; вх. № 3-М-151699/АП-24 від 23.12.2021; вх. № 3-І-151868/АП-24 від 25.12.2021; вх. № 3-3-151742/АП-24 від 23.12.2021; вх. № 3-Х- 151751/АП-24 від 23.12.2021; вх. № 3-П-151687/АП-24 від 23.12.2021; вх. № 3-З-151703/АП-24 від 23.12.2021; вх. № 3-В-151818/АП-24 від 23.12.2021.
Львівська міська рада листами вих. № 2403-вих-120106 від 29.09.2023; вих. № 2403-вих-120105 від 29.09.2023; вих. № 2403-вих-120107 від 29.09.2023; вих. № 2403-вих-105194 від 25.08.2023; вих. № 2403-вих-105192 від 25.08.2023; вих. № 2403-вих-105189 від 25.08.2023; вих. № 2403-вих-105190 від 25.08.2023; вих. № 2403-вих-105193 від 25.08.2023; вих. № 2403-вих-105195 від 25.08.2023; вих. № 2403-вих-105196 від 25.08.2023; вих. № 2403-вих-105197 від 25.08.2023; вих. № 2403-вих-105198 від 25.08.2023 повідомила позивачів, що проекти ухвал:
- “Про затвердження гр. ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки у с. Малі Підліски”;
- “Про затвердження гр. ОСОБА_13 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки у с. Малі Підліски”;
- “Про затвердження гр. ОСОБА_7 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки у с. Малі Підліски”;
- “Про затвердження гр. ОСОБА_9 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки у с. Малі Підліски”;
- “Про затвердження гр. ОСОБА_12 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки у с. Малі Підліски”;
- “Про затвердження гр. ОСОБА_8 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки у с. Малі Підліски”;
- “Про затвердження гр. ОСОБА_6 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки у с. Малі Підліски”;
- “Про затвердження гр. ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки у с. Малі Підліски”;
- “Про затвердження гр. ОСОБА_10 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки у с. Малі Підліски”;
- “Про затвердження гр. ОСОБА_4 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки у с. Малі Підліски”;
- “Про затвердження гр. ОСОБА_5 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки у с. Малі Підліски”;
- “Про затвердження гр. ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки у с. Малі Підліски”  розглядались Львівською міською радою на пленарному засіданні сесії 23.08.2023 р. та 28.09.2023 р. та не набрали необхідної кількості голосів депутатського корпусу на підтримку.
На пленарних засіданнях 23.08.2023 та 28.09.2023 Львівською міською радою було прийняті щодо цих земельних ділянок рішення про резервування таких для потреб Львівської міської територіальної громади, а саме:
Ухвала Львівської міської ради № 3800 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0382) для потреб Львівської міської територіальної громади”;
Ухвала Львівської міської ради № 3801 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0372) для потреб Львівської міської територіальної громади”;
Ухвала Львівської міської ради № 3802 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0381) для потреб Львівської міської територіальної громади”;
Ухвала Львівської міської ради № 3803 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки (кадастровий номер 4622710200:10:000:0373) у с. Малі Підліски для потреб Львівської міської територіальної громади”;
Ухвала Львівської міської ради № 3804 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0453) для потреб Львівської міської територіальної громади”;
Ухвала Львівської міської ради № 3805 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки (кадастровий номер 4622710200:10:000:0477) у с. Малі Підліски для потреб Львівської міської територіальної громади”;
Ухвала Львівської міської ради № 3806 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0383) для потреб Львівської міської територіальної громади”;
Ухвала Львівської міської ради № 3807 від 23.08.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0384) для потреб Львівської міської територіальної громади”;
Ухвала Львівської міської ради № 3936 від 28.09.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0374) для потреб Львівської міської територіальної громади”;
Ухвала Львівської міської ради № 3937 від 28.09.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0375) для потреб Львівської міської територіальної громади”;
Ухвала Львівської міської ради № 3938 від 28.09.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0376) для потреб Львівської міської територіальної громади”;
Ухвала Львівської міської ради № 3939 від 28.09.2023 “Про резервування земельної ділянки у с. Малі Підліски (кадастровий номер 4622710200:10:000:0379) для потреб Львівської міської територіальної громади”.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивачі вважають незаконними дані рішення відповідача, саме тому звернулися до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Щодо доводів апеляційної скарги  відносно того, що правовідносини у цій справі не відносяться до юрисдикції адміністративного суду, оскільки існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства, то колегія суддів зазначає наступне.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55   Конституції України).
Порядок звернення до суду регламентований процесуальним законодавством, зокрема   Кодексом адміністративного судочинства України   (надалі – КАС).
Згідно із частиною першою   статті 2 КАС України   завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами частини першої   статті 4 КАС України   адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг
Згідно із пунктом 7 частини першої   статті 4 КАС України   суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Частиною першою   статті 5 КАС України   передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом.
Пунктом 1 частини першої   статті 19 КАС України   визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів   законом   установлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до положень частин першої, третьої та четвертої   статті 140 Конституції України   місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах   Конституції   і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (частина перша   статті 144 Конституції України).
Особливості здійснення місцевого самоврядування громад сіл, селищ та міст (крім Києва та Севастополя) визначені   Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні"   (далі - Закон №280/97-ВР).
Відповідно до частини першої   статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»   сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені   Конституцією України, цим та іншими законами.
Також   слід зазначити, що п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин. 
Стаття 12 Земельного кодексу України   визначає повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин. Так, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема: а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; д) організація землеустрою; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Отож відповідно до пунктів «а» – «г» статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.
Згідно з пунктом 34 частини першої   статті 26 цього ж Закону   виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин
Отож, органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділені значними повноваженнями у різних галузях, зокрема, у сфері бюджету та фінансів, соціально-економічного і культурного розвитку, у сфері управління комунальною власністю, в галузі житлово-комунального господарства, у сфері регулювання земельних відносин, соціального захисту населення тощо.
Право на оскарження рішень органів місцевого самоврядування мають особи, щодо яких застосовано відповідне рішення, а також особи, які є суб`єктами правовідносин, де застосовуються прийняті органами місцевого самоврядування акти.
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення   — публічно-правові відносини, у яких стороною є суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує її права, свободи чи інтереси саме в межах публічно-правових відносин.
Відповідно до положень ст.ст. 116, 118, 123 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Зокрема, у процесі передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування зазначені органи приймають наступні рішення: про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні; про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність; про надання земельної ділянки у користування. При цьому відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність (наданні у користування) або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Отже, органи місцевого самоврядування у вказаних правових відносинах є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції (нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу).
Відповідний висновок міститься у Рішенні Конституційного Суду України № 10-рп/2010 від 1 квітня 2010 року у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, п. 1ч. 1 ст. 17 КАС України, у якому визначено, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень щодо оскаржень його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів.
Згідно зі статтею 151-1 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Водночас  ст.19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що до кола справ цивільної юрисдикції віднесені,  справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Юрисдикційні колізії між цивільним та адміністративним судочинством виникають, насамперед, через те, що публічно-правові утворення (держава, органи місцевого самоврядування) можуть бути як суб`єктами приватних правовідносин, так і суб`єктами публічних правовідносин. Причому статус державних чи місцевих органів влади визначається виключно нормами публічного права, незалежно від того, які права публічно-правового значення ( цивільні чи публічні) вони мають намір реалізувати.
Головною ознакою публічно-правових спорів є участь у них хоча б однієї із сторін суб`єкта владних повноважень.
Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій та повноважень, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватися суб`єктом саме у тих правовідносинах, де виник спір.
Згідно висновків ВП ВС, відображених у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 536/233/16-ц та від 15 травня 2019 року у справі № 363/3786/17 до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень. 
Справи зі спорів про оскарження рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо їхніх повноважень зі здійснення землеустрою, якщо підставою спорів є, зокрема, відмова у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та скасування раніше прийнятого місцевою радою рішення про надання особі дозволу на розробку проекту землеустрою, порушення органом місцевого самоврядування порядку та строків надання дозволу на розробку проекту із землеустрою, за умови якщо на ділянку не встановлено речового права позивача   — фізичної особи або третіх осіб, підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.
Судом апеляційної інстанції установлено, що на  перелічені у цьому судовому рішенні земельні ділянки не встановлено  речових прав позивачів та третіх осіб.  При цьому, наявність зареєстрованого комунального права власності на такі земельні ділянки  органу місцевого самоврядування  не свідчить про виникнення приватно- правового спору між позивачем та відповідачем, позаяк у спірних правовідносинах відповідач є суб`єктом владних повноважень, до сфер  відання якого віднесено вирішення питань передачі земельних ділянок з комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.
Як наслідок колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача щодо непідсудності вказаної справи адміністративному суду.
Стосовно ж доводів апеляційної скарги, які стосуються суті спору, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З матеріалів справи  убачається, що Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі № 380/9664/20, яке залишено без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо незатвердження позивачам проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих на території Дублянської міської ради Жовківського району, з кадастровими номерами 4622710200:10:000:0382, 4622710200:10:000:0372, 4622710200:10:000:0381, 4622710200:10:000:0373, 4622710200:10:000:0453, 4622710200:10:000:0477, 4622710200:10:000:0383, 4622710200:10:000:0384, 4622710200:10:000:0374, 4622710200:10:000:0375, 4622710200:10:000:0376, 4622710200:10:000:0379 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність.
Зобов`язано Львівську міську раду вирішити питання щодо затвердження проекту землеустрою з відведення вказаних земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства розташованих на території Дублянської міської ради Жовківського району (за межами населеного пункту), та надання їх у власність позивачам з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.
Позивачі 23.12.2021 повторно звернулись із клопотаннями про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передання їх у власність.
Львівська міська рада листами повідомила позивачів, що проекти ухвал про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність у с. Малі Підліски розглядались Львівською міською радою на пленарному засіданні сесії 23.08.2023 р. та 28.09.2023 р. та не набрали необхідної кількості голосів депутатського корпусу на підтримку.
В подальшому, на пленарних засіданнях 23.08.2023 та 28.09.2023 Львівською міською радою було прийняті щодо цих земельних ділянок оскаржувані ухвали про резервування таких ділянок для потреб Львівської міської територіальної громади.
Зі змісту адміністративного  позову убачається, що судовий розгляд цього спору позивачі ініціювали з метою захисту своїх прав у сфері публічно-правових відносин, оскільки спірні рішення унеможливлюють набуття позивачами законодавчо визначеного права власності на земельні ділянки.
Згідно із статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Частинами 1 - 3 статті 116 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, шляхом одержання громадянами земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Положення статті 118 ЗК України визначають порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Згадана стаття 118 ЗК України визначає послідовність етапів, необхідних для безоплатного набуття земельної ділянки у власність.
Останній із передбачених ст. 118 ЗК України етапів визначений положеннями ч. 9 зазначеної статті, згідно з якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень визначених ст. 122 цього кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Отож з огляду на зміст рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/9664/20 від 29 червня 2021 року,  Львівська міська рада за наслідками розгляду поданого клопотання про затвердження проекту землеустрою зобов`язана була  ухвалити  відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою або вмотивованої відмови у  такому затвердженні.
Натомість відповідач  усупереч положенням ч. 9 ст. 118 ЗК України  жодних рішень на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі № 380/9664/20 прийнято не було. 
На противагу визначеного  судовим рішенням від 29.06.2021 у справі № 380/9664/20 обов`язку стосовно вирішення питання щодо ухвалення відповідного рішення про затвердження проекту землеустрою або вмотивованої відмови у  такому затвердженні, відповідач з метою створення перешкод позивачам у реалізації права на обумовлені земельні ділянки ухвалив оскаржувані рішення відповідно до яких земельні ділянки з кадастровими номерами 4622710200:10:000:0382, 4622710200:10:000:0372, 4622710200:10:000:0381, 4622710200:10:000:0373, 4622710200:10:000:0453, 4622710200:10:000:0477, 4622710200:10:000:0383, 4622710200:10:000:0384, 4622710200:10:000:0374, 4622710200:10:000:0375, 4622710200:10:000:0376, 4622710200:10:000:0379 зарезервовано за 
Львівською міською радою. 
Відповідно до положень ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
На важливість належного виконання судового рішення неодноразового наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України. У рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 50 Закону України “Про виконавче провадження”) Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1. п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішення законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10- рп/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Крім того, у рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України з посилання на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалось на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (п. 43 рішення у справі “Шмалько проти України”, заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі “Валерій Фуклєв проти України”, заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі “Apostol v. Georgia”, зава № 30779/04; пункти 46, 51,54 рішення у справі “Юрій Миколайович Іванов проти України”, заява № 40450/04).
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та є однією з основних засад судочинства, визначених ст. ст. 129, 129-1 Конституції України та ст. ст. 2, 14, 370 КАС України.
Відтак, прийняття відповідачем ухвал про резервування земельних ділянок, які зареєстровані на підставі розроблених проектів землеустрою та щодо яких позивачі звернулись із клопотанням про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання їх у власність, є невиконанням відповідачем остаточного рішення у справі, яке набрало законної сили та яким надано оцінку діям відповідача як таким, що суперечать положенням Земельного кодексу України.
Таким чином, оскаржувані ухвали про резервування земельних ділянок прийняті відповідачем без врахування тієї обставини, що такі є тими земельними ділянками на які претендують позивачі, та відносно яких існує й досі невиконане остаточне судове рішення у іншій справі №380/9664/20, а відтак суперечать положенням п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України.
Крім цього колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах поведінка відповідача щодо розгляду клопотань позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є недобросовісною, оскільки необґрунтовано надано пріоритет в розгляді питання резервування спірних ділянок (протоколи комісії від 17.01.2022 та від 08.02.2022 № 19, №20), які подані пізніше ніж клопотання позивачів (23.12.2021).
Стосовно ж доводів апеляційної скарги  з приводу  дискреційних повноважень відповідача, то колегія суддів зазначає таке.
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова “може”. При цьому дискреційні повноваження, в тому числі органів місцевого самоврядування, завжди мають межі, встановлені законом.
У справі, що розглядається, повноваження щодо затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою, регламентовано статтею 118 Земельного кодексу України.
Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один варіант правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити у його затвердженні, якщо для цього є законні підстави. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Як наслідок   у межах цієї справи, відповідач зобов`язаний за конкретних фактичних обставин діяти за законом, а не на власний розсуд.
Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №821/925/18, від 10.06.2020 у справі №390/1759/17, від 05.03.2019 у справі №818/1817/17, від 18.10.2018 у справі №818/1976/17, від 28.02.2019 у справі №818/1903/17, від 15.02.2021 у справі №240/9214/19.
Стосовно ж  решту доводів апеляційної скарги відповідача відносно того, що    Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану"   доповнено розділ   Х   Перехідних положень Земельного Кодексу України   пунктом 27, підпункт 5 якого передбачав, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, то колегія суддів зазначає таке.
Тлумачення вказаної норми, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що така заборона не поширюється на випадки виконання рішення суду, яке набрало законної сили.
Зазначена правова позиція адміністративного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 27 липня 2023 року в справі № 392/856/22, яка в силу приписів частини 5   статті 242 КАС України   та частини 6 статті 13 Закону України   Про судоустрій і статус суддів   враховується судом під час вирішення наведеного спору.
Водночас суд апеляційної інстанції   вважає такий підхід до тлумачення та застосування   Закону №2145-IX   у цій конкретній справі цілком виправданим також з наступних мотивів.
З дати звернення позивачів до органів місцевого самоврядування   з вказаними клопотаннями  про затвердження проектів землеустрою (12.10.2020 року)   минуло більше  4 років.
За змістом  рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/9664/20 від 29 червня 2021 року,  Львівська міська рада за наслідками розгляду поданого клопотання про затвердження проекту землеустрою зобов`язана була  ухвалити  відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою або вмотивованої відмови у  такому затвердженні.
Від дати набрання вказаним рішенням суду законної сили (08 грудня 2021 року) до дати набрання чинності   Законом № 2145-IX   (07.04.2022) минуло 5 місяців, а до часу розгляду цієї справи у суді апеляційної інстанції 4 роки. Будь-яких пояснень щодо причин невиконання рішення суду впродовж такого періоду часу від  відповідача не надійшло. При цьому колегією суддів ураховано, що   територія Львівської області не відноситься до зони активного ведення бойових дій, а у період 2021 року   взагалі будь-які воєнні дії були   відсутні на її території.
При цьому колегія суддів наголошує, що у даній справі спірні правовідносини виникли ще до внесення відповідних змін в частині установлення тимчасової заборони, зокрема, на надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі та необхідності  затвердження проекту землеустрою.
Отож, обов`язок прийняти відповідне рішення виник у відповідача ще до прийняття вищевказаних змін.
Також колегія суддів   зазначає, що після спливу такого тривалого періоду, впродовж якого рішення суду не виконувалося та  з урахуванням  обставин щодо  прийняття  відповідачем оскаржуваних  ухвал  про резервування земельних ділянок за відповідачем, на які претендують позивачі   позбавляє  вказаних осіб ефективного судового захисту,  а конституційна засада обов`язковості виконання рішення суду в такий спосіб  фактично  нівелюється відповідачем у спосіб ухвалення оскаржуваних рішень з метою створення перешкод позивачем у реалізації наданого їм права.
При цьому колегія суддів зазначає, що принцип законності передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень має здійснюватися на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
“На підставі” означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
“У межах повноважень” означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.
“У спосіб” означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.
Зі змісту  оскаржуваних  ухвал Львівської міської ради убачається, що такі ухвали винесені  на підставі ст. 144 Конституції України, ст. 12, 122 Земельного кодексу України “з метою ефективного використання земель, залучення додаткових коштів до бюджету Львівської міської територіальної громади для реалізації програм соціально-економічного та культурного розвитку Львівської міської територіальної громади”. 
Відповідно до ст. 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин.
Статтею 122 ЗК України визначено повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.
Відповідно до положення п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Отож приведеними положеннями законодавства які слугували правовою підставою для ухвалення оскаржуваних рішень відповідача, як і іншими положеннями Земельного кодексу України та будь-якого іншого закону не визначено порядку резервування земельних ділянок для потреб територіальних громад “з метою ефективного використання земель, залучення додаткових коштів до бюджету територіальної громади для реалізації програм соціально-економічного та культурного розвитку територіальної громади”.
Жодних доводів та спростувань стосовно порядку та мети резервування земельних ділянок в межах розгляду даної справи відповідач не зазначив та не навів ні в суду першої та апеляційної інстанцій.
Також судом першої інстанції слушно зауважено, що проекти спірних ухвал завізовані директором юридичного департаменту із застереженням “відсутні правові підстави”.
Відтак  колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що повноваження, надані відповідачу нормами ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” та ст. ст. 12, 122 Земельного кодексу України щодо прийняття оскаржуваних рішень про резервування земельних ділянок з кадастровими номерами 4622710200:10:000:0382, 4622710200:10:000:0372, 4622710200:10:000:0381, 4622710200:10:000:0373, 4622710200:10:000:0453, 4622710200:10:000:0477, 4622710200:10:000:0383, 4622710200:10:000:0384, 4622710200:10:000:0374, 4622710200:10:000:0375, 4622710200:10:000:0376, 4622710200:10:000:0379 реалізовані не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначені законами України. 
Як наслідок, оскаржувані  ухвали відповідача про резервування земельних ділянок підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням принципів, передбачених п. 1, п. 2, п.3 ч. 2 ст. 2 КАС України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове  рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат  у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року  у справі № 380/471/24  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. Порядок, строки та підстави  подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.  

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос  	
Повне судове рішення складено 08 квітня 2025 року