П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/5718/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Нагірняк Микола Федорович 
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
07 квітня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії. 

2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" після досягнення віку 50 років і за наявності стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списом №1 з 05.09.1991 року по 08.02.1992 року та з 08.02.1992 року по 13.01.1997 року не менше 7 років 6 місяців та загального стажу 30 років 11 місяців 18 днів має право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсійний фонд на її заяву від 21.02.2024 року відмовив їй призначенні пенсії чим порушив її право на державне пенсійне забезпечення.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

3.1. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №064050005173 від 28.02.2024 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах.

3.2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площа Народна, 4, м. Ужгород, 88008, код ЄДРПОУ 20453063) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) від 21.02.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні в даній справі.  

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 

5. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в ході розгляду заяви позивача не було зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 05.09.1991 року по 08.02.1992 року та з 08.02.1992 року по 13.01.1997 року по причині невідповідності довідки ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" від 01.10.2002 року вимогам п.20 Постанови КМ України №637 від 12.08.1993 року.

6. Згідно доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до загального страхового стажу Позивача не враховано період її роботи з 19.05.1997 року по 31.12.1998 року оскільки в трудовій книжці відсутній запис про реорганізацію підприємства та про перевід Позивача. Одночасно відповідач вважає, що позивач безпідставно не скористався правом на звернення до органів Пенсійного фонду України на підтвердження пільгового стажу у зв`язку із ліквідацією ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп".

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач, ОСОБА_1 , є особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними її паспорта.

8. Судом встановлено та визнається сторонами, що саме у відповідності до вказаних правових норм п.1 ч.2 статті 114 Закону №1058-IV Позивач 21.02.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідача-1 по справі, із заявою про призначення пенсії про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по досягненню 50 річного віку.

9. Судом встановлено, що вказане звернення Позивача за принципом екстериторіальності було передано на розгляд Відповідачу-2 і за результатами розгляду такого звернення Відповідач-2 прийняв рішення №064050005173 від 28.02.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

10. Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача від 28.02.2024 року та у відзиві Відповідача на позов, у Позивача є 30 років 11 місяців 18 днів загального страхового стажу та відсутній пільговий стаж за Списком №1, що виключає призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно статті 114 Закону №1058-IV.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

12. Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

13. У відповідності до п.1 ч.2 статті 114 Закону N 1058-IV на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

14.  Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. N 162 затверджено Список  N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (надалі - Список №1).

15. Як зазначено в розділі "XIII. Виробництво виробів електронної техніки і радіоапаратури" цього Списку №1, право на пільгову пенсію мають робітники,  зайняті  на  дільницях робіт з застосуванням  ртуті  при виготовленні приладів і виробів ( позиція 1130000а-17531).

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

16. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

17. Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що періоди роботи позивача монтажником-вакуумником та відкатником-вакуумником на Полтавському заводі газорозрядних ламп, який з 30.11.1995 року перетворено в "ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп", відноситься до роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, по причині застосування ртуті при виготовленні приладів та виробів, та підлягає врахуванню при визначення права Позивача на пенсі. на пільгових умовах.

18. Так, згідно записів в трудовій книжці на ім`я позивача в період з 08.08.1988 року по 13.01.1997 року перебувала в трудових відносинах з Полтавським заводом газорозрядних ламп, який з 30.11.1995 року перетворено в "ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп".

19. Згідно довідки "ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" від 01.10.2002 року позивач з 05.09.1991 року по 08.02.1992 року працювала монтажником-вакуумником і з 08.02.1992 року по 13.01.1997 року працювала відкатником-вакуумником на цьому ж заводі. Робота монтажника-вакуумника та відкатника-вакуумника відноситься до роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, по причині застосування ртуті при виготовленні приладів та виробів.

20. В довідці підтверджується проведення атестації вказаних робочих місць. При  цьому, в довідці зроблено застереження, що позивач в період з 23.02.1994 року по 19.11.1996 року знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.  

21. При цьому період перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (з 23.02.1994 року по 19.11.1996 року) не підлягає врахуванню до такого стажу по причині, що така відпустка не може ототожнюватися із зайнятістю позивача на роботі з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці протягом повного робочого дня.

22. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності доводів Суд вважає безпідставними доводи Відповідача-2, які наведені в оскаржуваному рішенні, що вказана довідка "ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" від 01.10.2002 року не підлягає врахуванню, так як не відповідає вимогам п.20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (надалі - Порядок №637) виходячи з наступного.
23. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. (ст.62 Закону №1788-ХІІ).

24. Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

25. Із аналізу зазначених норм, слідує, що трудовий стаж підтверджується записами у трудовій книжці і лише у випадку відсутності трудової книжки, записів у ній або ж, якщо наявні записи неправильні чи неточні щодо періодів роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

26. Дані, які відображені у трудовій книжці позивача щодо спірного періоду трудової діяльності, викладені розбірливо і їх можна безперешкодно ідентифікувати, визначити зміст таких записів.

27. Більш того, в трудовій книжці Позивача міститься запис за порядковим номером "11" про перетворення Полтавського заводу газорозрядних ламп з 30.11.1995 року в "ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" (наказ від 23.11.1995 року).

28. Такий запис передує запису про звільнення Позивача з 13.01.1997 року.

29. Тобто, записи в трудовій книжці не ставлять під сумнів дані, щодо яких ці записи внесені.

30. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення суду лише в частині, в якій задоволена частка позовних вимог. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

31. Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

32. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

33. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

34. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

35. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

36. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

37. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу оловного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.   

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Залімський І. Г.