Справа № 943/257/25                                Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б. М. 
Провадження № 33/811/508/25                  Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника – адвоката Винниченка Михайла Петровича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Буського районного суду Львівської області від 21 березня 2025 року, 

встановив:
постановою Буського районного суду Львівської області від 21 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень. У задоволенні клопотання адвоката Винниченка Михайла Петровича, відмовлено.
Відповідно до постанови, з протоколу серії ЕПР1 № 239916 від 06.02.2025 року, вбачається, що 06.02.2025 року о 10.30 год в с. Задвір`я по вул. Героїв Майдану, 92, Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував скутером марки Хонда Діо, без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі, відмовився від відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
На згадану постанову ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанову Буського районного суду Львівської області від 21 березня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі. Також просить визнати неналежним недостовірним і недопустимим доказом відеозапис з місця події; викликати у судове засідання та допитати інспектора ОСОБА_2 ; витребувати в СРПП ВП №2 інформацію про статус місця події, місця зупинки апелянта і чи діють ПДР на такій ділянці.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що копію оскаржуваної постанови ним отримано 26 березня 2025 року.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню.
Стверджує, що суд першої інстанції не врахував того факту, що ОСОБА_1 працює водієм карети швидкої медичної допомоги в центрі екстреної медицини, позитивні характеристики ОСОБА_1 ; неспроможність оплати штрафу; того факту, що 05 лютого 2025 року ОСОБА_1 перетинав кордон, завозив карету швидкої допомоги як гуманітарну допомогу і не міг вживати алкоголь; картку профілактичних щеплень, з якої вбачається, що 06 лютого 2025 року пройшов процедуру ревакцинації; шляховий лист, згідно якого 06 лютого 2025 року чергував водієм швидкої допомоги; дружина хворіє на діабет і апелянт поспішав терміново на скутері додому, щоб доставити їй ліки, відтак керував скутером в умовах крайньої необхідності.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 не розумів наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а поліцейські йому таких не роз`яснили, чим порушили право на захист та правничу допомогу. Пройти такий огляд у медичному закладі ОСОБА_1 не пропонували.
Наголошує, що на стежці – польовій дорозі правила ПДР не діють. Звертає увагу, що відеозапис не повним і він не скоював адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у вину.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження на підтримку доводів апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження знайшла своє підтвердження при апеляційному розгляді, доводиться матеріалами справи, отже такий строк підлягає до поновлення.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, що містяться у: протоколі про адміністративне порушення серії ЕПР1 № 239916 від 06.02.2025; відеозаписі події, який міститься на компакт-диску, де чітко зафіксована відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку і на місці зупинки і в медичному закладі, з роз`яснення його прав та обов`язків; направленні на огляд водія на медичний огляд в КНП Буська ЦРЛ; довідці ВП №2 відносно водія; копії постанови Серія ЕНА № 4015966 від 06.02.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, оскільки останні керував транспортним засобом без мотошолома та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії; рапортах інспектора СРПП ВП №2.
Апеляційним судом було перевірено доводи апелянта щодо того факту, що ОСОБА_1 перетинав кордон, завозив карету швидкої допомоги як гуманітарну допомогу і не міг вживати алкоголь та встановлено, що згідно із витягу із Журналу перед рейсового медичного огляду вбачається, що ОСОБА_1 проходив такий огляд о 19:51 хв., у той час як зупинка водія ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції та як наслідок – складення протоколу, мали місце о 10:30 годині 06 лютого 2025 року, отже у цій частині апеляційні доводи є безпідставними та не спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставиться йому у вину.
Крім того, у матеріалах справи міститься шляховий лист №209 від 06 березня 2025 року, який спростовує твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 06 лютого 2025 року відбував зміну, як водій карети швидкої допомоги у день зупинки його працівниками патрульної поліції.
Також при апеляційному розгляді встановлено законність зупинки водія ОСОБА_1 та не встановлено з боку інспектора патрульної поліції порушень вимог КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.
На відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи захисника про те, що відеозапис є небезперервним, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, є необґрунтованими. Крім того, вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Доводи сторони захисту, на які вони покликаються як на підстави відсутності у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та учасниками справи не надано доказів на підтвердження даних фактів, відтак розцінюються судом критично, як обраний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинене.
При цьому, судом враховується також те, що ні  ОСОБА_1  ні його захисник, дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не оскаржували, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього - суду не скеровували.
Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють пояснення аналогічні тим, що викладені у письмових поясненнях у справі адвоката Винниченка М.П., які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
постановив:
поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Буського районного суду Львівської області від 21 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ