Ухвала
 
06 травня 2025 року
м. Київ
 
справа № 441/67/24
провадження № 61-15910ск24
(розгляд № 61-15910вд24)
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши заяву  ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до Городоцької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про виділ із частки, що перебуває у спільній частковій власності та користуванні, визнання права власності на нерухоме майно, припинення права спільної часткової власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 06 червня            2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений 14 липня 2011 року державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 753, після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 143,8 кв. м, що входили в частку 12/100 частин належних ОСОБА_5 зокрема: 4/100 частин згідно із реєстраційним посвідченням, виданим 16 квітня 1991 року Самбірським МБТІ на підставі договору купівлі-продажу від 22 березня 1991 року, укладеного між нею та Городоцькою міською радою Львівської області, посвідченого державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого за № 562; 1/20 частини згідно із реєстраційним посвідченням від 19 вересня 1994 року, виданим Самбірським МБТІ та набутого на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 05 липня 1994 року державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Тимофеєвою А. М. у порядку спадкування за заповітом після смерті                       ОСОБА_6 ; 3/100 частин згідно із свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданий 08 вересня 1994 року Самбірським МБТІ, на підставі рішення Городоцької міської ради від 10 грудня 1998 року № 511; провести реальний виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності у житловому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею            143,8 кв. м; виділити їй у власність приміщення, зокрема: п. 13 - підвал площею           26 кв. м; п. 14 - підвал площею 14,1 кв. м; п. 19 - кімната площею 28,4 кв. м; п. 24 - кухня площею 16,2 кв. м; п. 23 - кімната площею 15,9 кв. м; п. 25 - кімната площею                21,3 кв. м; п. 27 - коридор площею 7,7 кв. м; п. 29 - санвузол площею 3,1 кв. м;                п. 29 - коридор площею 2,6 кв. м; п. 30 - комора площею 2,2 кв. м; п. 39 - сарай площею 6,3 кв. м, допоміжне приміщення сарай площею 31 кв. м - господарська будівля згідно із рішенням виконкому Городоцької міської Ради депутатів трудящих від 07 жовтня 1976 року № 228 та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 12/100 частин у житловому будинку АДРЕСА_1 .
 
Городоцький районний суд Львівської області рішенням від 06 червня 2024 року позов задовольнив.
 
Львівський апеляційний суд постановою від 05 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 06 червня 2024 року в частині припинення права спільної часткової власності ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 12/100 частин у житловому будинку АДРЕСА_1 - скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги відмовив. У решті рішення суду першої інстанції залишив без змін. 
 
27 листопада 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 06 червня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року у цій справі.
 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями                           від 29 листопада 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Карпенко С. О., судді які входять до складу колегії: Сердюк В. В., Фаловська І. М.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, зазначивши у ній обов`язкові підстави касаційного оскарження та уточнивши клопотання касаційної скарги у відповідності до повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 409 ЦПК України; надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи. Крім того, з метою вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору та встановлення його підставності заявнику запропоновано надати суду відомості щодо ціни позову (вартості нерухомого майна) у цій справі, підтвердивши їх відповідними доказами.
 
У травні 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М. від участі у розгляді справи № 441/67/24.
 
Частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
 
05 травня 2025 року ухвалою Верховного Суду заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М. від участі у розгляді справи № 441/67/24 визнано необґрунтованою. Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів передано для вирішення судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статі 33 ЦПК України.
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями               від 06 травня 2025 року заява про відвід колегії суддів передана на розгляд судді Верховного Суду Зайцеву А. Ю. 
 
Вважаю, що відсутні підстави для задоволення заяви про відвід.
 
Обґрунтовуючи заяву про відвід колегії суддів Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., заявниця послалася на те, що суддею                       Карпенко С. О. 12 грудня 2024 року постановлено ухвалу Верховного Суду про залишення її касаційної скарги без руху з порушенням норм процесуального права, зокрема, питання про залишення без руху касаційної скарги вирішено суддею Карпенко С. О. одноособово замість визначеної колегії суддів. Крім того, заявник не погоджується з необхідністю сплати судового збору та зазначення підстав (підстави) касаційного оскарження судових рішень, що стали підставою для залишення касаційної скарги без руху. Заявником також наголошено на тому, що в ухвалі згадується ОСОБА_7 , який не є учасником справи. Водночас заявник вказує на порушення правил документообігу при оформлені копії ухвали суду касаційної інстанції.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 виражає недовіру колегії суддів Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М. з урахуванням існування істотних обставин, які свідчать про наявність підстав для відводу суддів.
 
Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
 
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).
 
Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).
 
Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада          1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.
 
Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані «справа Гаусшильдта» (Hauschildt Case,№ 11/1987/134/188).
 
Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.
 
ОСОБА_1 не навела обґрунтованих обставин, які б свідчили про упередженість суддів Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В.,              Фаловської І. М. у розгляді справи № 441/67/24, а її припущення не можуть бути підставою для відводу суддів, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у їх неупередженості й не підтверджені жодними належними доказами. Незгода заявника з ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху не є підставою для відводу відповідно до вимог статті 36 ЦПК України.
 
Твердження заявника щодо порушення вимог діловодства при оформлені копії ухвали Верховного Суду від 12 грудня 2024 року не є тією обставиною, що викликає сумніви в неупередженості та об`єктивності складу суду, оскільки відповідно до пункту 377 Інструкції з діловодства Верховного Суду оформлення та засвідчення копій судових рішень для вручення учасникам справи, контроль за своєчасністю їх вручення (видачі, надсилання) здійснює помічник судді.
 
Також є безпідставним посилання ОСОБА_1 на порушення процесу в частині складу суду, який вирішив питання про залишення касаційної скарги без руху. 
 
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
 
Тлумачення зазначених норм процесуального права вказує, що питання про залишення касаційної скарги без руху вирішується суддею-доповідачем одноособово, оскільки дана процесуальна дія суду пов`язана виключно з рухом справи в касаційному суді та не стосується розгляду касаційної скарги. При цьому відповідна ухвала про залишення касаційної скарги без руху не входить до переліку ухвал, які постановляються колегією суддів у складі трьох суддів Верховного Суду.
 
Також не є підставою для відводу посилання заявниці на те, що в тексті ухвали Верховного Суду від 12 грудня 2024 року допущено описку у прізвищі учасника справи, оскільки це не свідчить про упередженість чи небезсторонність колегії суддів, в тому числі і судді-доповідача.
 
Статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. 
 
За об`єктивним критерієм оцінки безсторонності суду немає жодних фактів, які можуть ставити під сумнів безсторонність суддів Верховного Суду Карпенко С. О., Сердюка В. В.,  Фаловської І. М. Безпідставні сумніви заявниці у відсутності безсторонності суддів не є вирішальними і не можуть бути підставою для відводу вказаних суддів.
 
Водночас, Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення суддів від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід суддів.
 
Враховуючи, що доводи заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів             Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М. не ґрунтуються на вимогах закону і не свідчать про упередженість та необ`єктивність суддів у результаті розгляду цієї справи, тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до Городоцької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про виділ із частки, що перебуває у спільній частковій власності та користуванні, визнання права власності на нерухоме майно, припинення права спільної часткової власності.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          А. Ю. Зайцев