П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 травня 2025  року                                                                                                 місто Київ
                                                                                                         справа № 372/3947/23
                                                                                                 провадження № 22-ц/824/6757/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Климовим Олексієм Юрійовичем, 
на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 грудня 2024 року в частині відмови у  забезпеченні доказів шляхом їх витребування, постановлену у складі судді Зінченка О.М., 
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2023 року  позивач заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі  Козинської селищної ради  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання недійсним договору, скасування рішення про державну реєстрацію прав та повернення земельної ділянки.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сахошко М.О. та представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Климов О.Ю. подали до суду клопотання про забезпечення доказів.
В обґрунтування клопотання  адвокат Климов .Ю. зазначав про таке:  позивач  у позовній заяві посилається на те, що на підставі  рішень виконавчого комітету Козинської селищної ради земельні ділянки водного фонду були незаконно передані у власність фізичних осіб, які в подальшому відчужили земельну ділянку. В результаті  ланцюга договорів купівлі-продажу ОСОБА_1 набув право власності на неї, яку в подальшому  на підставі договору купівлі-продажу від 13 січня 2014 року № 251 відчужив  ОСОБА_2 .  Як зазначає позивач, земельна ділянка, яку набула  ОСОБА_2 ,   відноситься до земель водного фонду, що унеможливлює перебування цієї ділянки  у приватній власності і користуванні з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Відомості про незаконне відведення у приватну власність земельної ділянки прокуратурі  відомі з матеріалів кримінального провадження № 42021110000000108 від 29 квітня 2021 року. А віднесення  земельної ділянки до земель водного фонду встановлено на підставі інформації, наданої ТОВ " Геоматичні рішення" та ТОВ "Компас Гео", в межах кримінального провадження у справі №42021110000000108. 
В рамках кримінального провадження ТОВ " Компас Гео" проведено  огляд території земель в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району. Виконано геодезичні роботи, під час виконання яких було визначено координати, конфігурацію, розміри території, крутизну схилу, координати водних об`єктів (р. Козинка) поблизу земельних ділянок. За результатами складено топографічний план в М1:500 в Державній системі координат та визначено крутизну схилу на земельних ділянках, зокрема, земельної ділянки 3223155400:03:040:0047. 
27 січня 2023 року ТОВ "Геоматичні рішення", розглянувши запит прокуратури, повідомила наступне. За результатами аналізу місцеположення земельної ділянки за кадастровим номером 3223155400:03:040:0047, який було проведено на підставі наданого каталогу координат кутів повороту меж земельних ділянок та наданих ДІ ""Укркаргеофонд" картографічних матеріалів, встановлено, що зазначена земельна ділянка на час відведення та на даний час частково накладається на землі водного фонду, а саме на прибережну захисну смугу малої річки Козинка. Ширина прибережної захисної смуги малих річок  становить 25 м. Зважаючи на те, що за даними польових вимірів відмітка урізу води складає 90,30 м, а відмітка суші на межі 25-ти метрової прибережної захисної смуги -93.00 крутизна схилу складає 6° 16, отже  ширина берегової смуги має бути подвоєна і становитиме 50 метрів. Площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером 3223155400:03:040:0047 на землі водного фонду  становить 0,1080 га. 
8 жовтня 2024 року  за участю представника ОСОБА_2 - адвоката Сахошко М.О. на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва  у справі №759/19014/24 від 18 вересня 2024 року був   проведений огляд  за правилами обшуку території земельних ділянок  в адміністративних межах Кизинської селищної ради Обухівського району із кадастровим номером 3223155400:03:040:0047, що перебуває у власності ОСОБА_2 .
До проведення огляду слідство залучало експертів та інших спеціалістів. В кримінальному провадженні  досліджуються питання законності перебування у власності  спірної земельної ділянки, а також питання, чи дійсно спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3223155400:03:040:0047 відноситься до земель водного фонду. Прокурор  обґрунтовує  позовні вимоги у цій справі обставинами, які встановлені в межах  кримінального провадження 42021110000000108 від 29 квітня 2021 року.  
Адвокатом Сахошко М.О. було направлено клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, зокрема з висновком експерта щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3223155400:03:040:0047, на що отримано відповідь з відмовою в ознайомленні, посилаючись на те, що ОСОБА_2   не є стороною кримінального провадження. При цьому   було повідомлено про те, що в  матеріалах справи  наявний експертний висновок судової земельно-технічної експертизи  стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 3223155400:03:040:0047. 
Листом від 8 листопада 2024 року  слідчий СУ ГУ НП у Київській області  надав відповідь на адвокатський запит, де повідомляється, що при проведенні судової земельно-технічної експертизи стосовно земельної ділянки 3223155400:03:040:0047, що була призначена в межах кримінального провадження, експертам  на дослідження та вирішення  були поставлені питання: " На якій відстані від урізу найближчого водного об`єкту знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером  3223155400:03:040:0047  та чи  накладається земельна ділянка  на межі прибережної захисної смуг найближчого водного об`єкту?".
Отже, обставини, які були встановлені експертами при проведенні експертизи, входять до предмету дослідження у цій справі.   
Таким чином висновок  експертів має суттєве та вирішальне значення для законного та обґрунтованого рішення у цій справі. Висновок експертів містить інформацію, яка прямо впливає на оцінку обставин справи; є єдиним джерелом кваліфікованих висновків, необхідних для встановлення фактів. Відсутність даного доказу ставить під загрозу реалізацію права на справедливий судовий розгляд.
Оскільки відповідачі не є сторонами кримінального провадження,тому не можуть самостійно надати  до суду цей висновок.
Позивач  користується  розширеними правами на доступ до висновку експерта та його використання у власних інтересах, що може створювати нерівність у забезпеченні  процесуальних прав сторін. Існує ризик втрати або приховування документів. Прокурор користуючись своїм процесуальним статусом може надати  не повний текст висновку експертизи, а лише часткові копії (витяги) сторінок, що будуть підтверджувати  вказані ним обставини. При цьому , основна інформація та відомості, що спростовують доводи, наведені прокурором у позові, будуть приховані. 
Оскільки матеріали кримінального провадження знаходяться у віддані прокурора, який добровільно та за власної ініціативи не долучив висновок експертизи до справи, а самостійне отримання цього документа є об`єктивно не можливим, єдиним можливим способом отримати доступ до висновку експертизи є звернення до суду з клопотанням про витребування такого доказу у справі. 
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 23 грудня 2024 року в задоволенні клопотання представника Сахошко М.О. про витребування доказів  - відмовлено.
В задоволенні клопотання представника Климова О.Ю. про забезпечення доказів - відмовлено.
Залучено в якості третьої сторони без самостійних вимог по даній цивільній справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Конча-Заспа Озерна», яке розташоване: 08711, Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Партизанська, 2. В зв`язку з                                                                                залученням третьої особи в судовому засіданні оголошено перерву. 
Не погоджуючись з постановленою ухвалою в частині відмови у задоволенні клопотання про забезпечення доказів, представник ОСОБА_1 - адвокат Климов О.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Просив задовольнити клопотання  про забезпечення доказів шляхом витребування копії висновку судової земельно - технічної експертизи стосовно земельної ділянки  3223155400:03:040:0047, що був складений  в межах кримінального провадження 42021110000000108 від 29 квітня 2021 року.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що  висновок експертів має  суттєве та вирішальне значення для законного та обґрунтованого рішення в цивільній справі  №372/3947/23. Такий висновок містить інформацію, яка прямо впливає на встановлення обставин  справи; є єдиним джерелом кваліфікованих висновків, необхідних для встановлення фактів. Відсутність даного доказу ставить під загрозу реалізацію права на справедливий судовий розгляд.
Висновок  судової земельно-технічної експертизи є основним доказом у справі на підставі якого суд  першої інстанції може встановити обставини справи щодо розташування спірної ділянки. На сьогодні позивач  вживає заходи щодо приховування висновку експерта, що може  створити перешкоди для доступу до цього документа (висновку експертизи), тобто вбачається  зловживання процесуальними правами позивачем, враховуючи те, що саме позивач є процесуальним керівником у кримінальному провадженні та одночасно є позивачем у цій справі. Позивач  приховуючи зазначений доказ, зловживає процесуальними правами у власних інтересах, що є проявом незаконної поведінки та створює нерівність  у забезпеченні процесуальних прав сторін. Вважає, що висновок експерта в процесі розгляду  кримінальної справи може бути втрачений, загублений, прихований. Позивач? користуючись своїм процесуальним статусом?  може надати неповний текст висновку експертизи, а лише часткові копії (витяги) виключно тих сторінок,  що будуть підтверджувати вказані позивачем обставини. Основна ж інформація та відомості, що спростовують доводи позивача, будуть приховані.
Таким чином прокурор не долучив висновок експертизи, проведений у рамках кримінального провадження відносно спірної ділянки, яка є предметом спору у цій цивільній  справі. Самостійне отримання такого висновку є об`єктивно неможливим. З метою дослідження висновку експертів, як доказу в межах цієї цивільної справи, необхідно витребувати такий у слідчого управління ГУ НП в Київській області.  
Призначення повторної експертизи буде суперечити принципу розумності  строків розгляду справи судом. Висновок експертів  у кримінальному провадженні проведений  на основі первинних даних (топографічних планів, координат, тощо), що збиралися в кримінальному провадженні, які неможливо повністю відтворити через специфіку геодезичних і технічних вимірювань. Таким чином проведення іншої експертизи може бути не настільки точним та обґрунтованим.
Висновок експерта отриманий у кримінальній справі є письмовим доказом у цивільній справі, що узгоджується з  висновками Верховного Суду викладених у  постановах від 10 липня 2019 року у справі 686/23256/16-ц та від 25 березня 2021 року у справі 752/21411/17.         
У відзиві на апеляційну скаргу адвоката Климова О.Ю. представник Київської обласної прокуратури  заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.  У відзиві, зокрема, зазначив про те, що  представник відповідача у клопотанні про забезпечення доказів шляхом їх витребування не просив продовжити пропущений процесуальний строк на подання доказів, що унеможливлює подання такого клопотання. Крім того, зазначив, що доступ до відомостей досудового розслідування кримінального провадження надається у даному випадку лише з дозволу слідчого або прокурора, а не на підставі ухвали суду.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Климов О.Ю. доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким витребувати  у СУ ГУ НП у Київській області завірену копію висновку судової  земельно-технічної експертизи  стосовно спірної земельної ділянки, який  був складений в межах кримінального провадження.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сахошко М.О.  підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання, витребувати  докази.
В судовому засіданні прокурор Карнов А.О. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання,  перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд прийшов до наступного.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про  забезпечення доказів шляхом витребування у Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Київській області  висновку судової земельно - технічної експертизи стосовно земельної ділянки  3223155400:03:040:0047, суд першої інстанції виходив із того, що клопотання є необґрунтованими, а висновок експертизи в кримінальному провадженні  не є доказом у іншій цивільній справі. Крім того зазначив, що у сторін немає перешкод в проведенні власної земельно-технічної експертизи по спірній ділянці та надання висновку до суду в якості доказу.
Колегія суддів не може в повній мірі погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
За приписами  статей 12, 81 ЦПК України, основою цивільного процесу є принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених Цивільним процесуальним кодексом.
Оскільки отримання позитивного судового рішення залежить від обсягу наданих належних, достовірних та допустимих доказів, законодавець, з метою сприяння сторонам в поданні відповідного доказу, передбачив механізм доказування сторонами своїх вимог або заперечень за допомогою певних процесуальних дій.
Згідно зі ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Згідно ст.76 ЦПК України під доказами розуміються будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Згідно з ч.2 ст.116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Аналізуючи наведені положення ЦПК України  насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Тобто забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18, та у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.
За приписами ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів  обов`язково зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.
Заява представника ОСОБА_1 - адвоката Климова О.Ю.  не містить достатніх обґрунтувань щодо того, що висновок експертизи в кримінальному провадженні, який представник відповідача просить витребувати в порядку забезпечення доказів, може бути втрачений або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Сам по собі факт неможливості отримання представником відповідача документу,  не є підставою для витребування такого в порядку ст. 116 ЦПК України, оскільки таке витребування має запобігти імовірній втраті документа у майбутньому. При чому ризик такої втрати,  повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Ризик втрати висновку експертизи, який долучений до кримінальної справи, адвокат Климов О.Ю. обґрунтовує своїми припущеннями, а не зазначаючи об`єктивних  фактів  імовірної безповоротної втрати документа у майбутньому, а тому висновок суду першої інстанції  про відсутність підстав  для витребування зазначеного документу є правильним.  
 Разом з тим, висновок суду першої інстанції про те, що висновок експертизи  у кримінальному провадженні не є доказом в іншій цивільній справі не узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду.
Так, у постановах Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі №686/23256/16-ц, від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17 вказано, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його.
При цьому суд має враховувати, що ст. 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст.89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Крім того, ст. 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).
Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
У випадку незгоди з висновком експерта за результатами експертизи, проведеної у кримінальному провадженні, тобто незгоди з таким письмовим доказом, сторони  не позбавлені можливості заявити клопотання про призначення повторної експертизи, виклавши у клопотанні підстави незгоди з цим висновком.
У постанові Верховного Суду від 5 лютого 2020 року у справі № 461/3675/17 вказано, що висновок експерта у кримінальному провадженні є допустимим доказом у цивільній справі, якщо містить інформацію щодо предмета доказування, незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі  не ухвалений.
Можливість використання висновків експерта, виконаних у кримінальному провадженні, як доказів (одного з доказів), підтверджено Верховним Судом  у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 678/364/15-ц, від 10  березня 2020 року у справі №9901/740/18.
У постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 759/15556/18 зазначено, що у випадку незгоди з висновком експерта за результатами експертизи, проведеної у кримінальному провадженні, сторона не позбавлена можливості заявити клопотання про призначення експертизи, виклавши у клопотанні підстави незгоди з цим висновком та зазначивши вимоги до повторної експертизи.
У постанові Верховного Суду від 3 липня 2024 року у справі № 465/2710/20 зазначено, що висновок експерта, підготовлений в межах кримінального провадження особою, яка є атестованим судовим експертом, може бути визнаний доказом у цивільній справі, якщо експертиза, проведена у кримінальному провадженні, містила інформацію щодо предмета доказування у цивільній справі, навіть незважаючи на те, що на момент розгляду цієї справи вирок у кримінальному провадженні не ухвалено.
Таким чином, враховуючи сталу практику Верховного Суду,  колегія суддів  вважає висновок суду першої інстанції про те, що висновок експертизи  у кримінальному провадженні не є доказом в іншій цивільній справі, є помилковим, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а  ухвала суду першої інстанції  - зміні, з виключенням з її мотивувальної частини посилання на такий  висновок. В іншій частині ухвалу суду  слід залишити без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Климовим Олексієм Юрійовичем, задовольнити частково.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 грудня 2024 року  змінити, виключити з мотивувальної частини посилання про те, що "висновок експертизи в кримінальному провадженні не є доказом в іншій цивільній справі".
В іншій частині ухвалу суду першої інстанції  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Постанова складена 20 травня 2025 року.

Суддя-доповідач:                                                                О.І. Шкоріна              
             
Судді:                                                                                 Л.Д. Поливач
 
                                                                                           А.М. Стрижеус