ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Парненко В.С..                                                                                                       Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  28 квітня 2025 року                                                   Справа № 320/28397/24
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді          Епель О.В., 
суддів:                                    Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року у справі
за позовом           ОСОБА_1 
до           Держави Україна в особі Міністерства соціальної політики України
про           визнання протиправної бездіяльності, 
                    стягнення коштів та моральної шкоди, 

В С Т А Н О В И В :
          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Держави Україна в особі Міністерства соціальної політики України (далі - Відповідач) в якому просив:
- визнати протиправною, незаконною, дискримінаційною бездіяльність Держави Україна в особі Міністерства соціальної політики України, яка полягає у невиплаті належних мені коштів;
- стягнути з Держави Україна в особі в особі Міністерства соціальної політики України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві з єдиного рахунку державного бюджету на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди у розмірі одного мільйона двісті дев?яноста шести тисяч гривень 00 копійок, суму не виплаченої Позивачеві допомоги на проживання за березень-квітень 2022 року у розмірі 4000 гривень 00 копійок, інфляційні втрати за період з 01.05.2022 року по 10.06.2024 року у сумі 866 гривень 66 копійок, 3 відсотки річних від невиплаченої суми за період з 01.05.2022 року по 10.06.2024 року у сумі 253 гривні 00 копійок, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла за період з 01.05.2022 року по 10.06.2024 року у сумі 3531 гривня 72 копійки на користь позивача;
- зобов?язати Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 з єдиного рахунку Державного бюджету України один мільйон триста чотири тисячі шістьсот п?ятдесят одну гривню 38 копійок.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року позовну заяву було повернуто Позивачу.
Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач, виконуючи вимоги ухвали суду від 05.08.2024, не виконав їх у повному обсязі, що унеможливлює розгляд адміністративної справи, оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст. 160,161 КАС України.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Позивач подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог скарги Апелянт посилається на допущення судом надмірного формалізму, оскільки усі обставини та факти на які суд звернув увагу можуть бути встановлені безпосередньо під час розгляду справи по суті.
Також ОСОБА_1 зазначає доводи, які були покладені в основу його заяви, поданої на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, зокрема щодо залучення/незалучення ДКСУ до участі у справі.
Крім того, Апелянт стверджує, що він звільнений від сплати судового збору у відповідності до п.13 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судовий збір», що не було враховано судом першої інстанції та вказує на односторонність судді. При цьому, ОСОБА_1 відзначає, що в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, що є обов`язковою підставою для його скасування.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та порушенням норм матеріального і процесуального права.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025 та від 04.03.2025 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до судового розгляду були направлені судом за допомогою поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на адресу, зазначену Апелянтом у апеляційній скарзі. Втім, конверти повернулися від адресата у зв`язку із закінченням терміну зберігання. У зв`язку з цим, судом були опубліковані оголошення про розгляд цієї справи на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.
Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в позовній заяві зазначаються:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;
4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;
10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;
11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених  статтями 160,  161  цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 позовну заяву   ОСОБА_1  залишено без руху через її невідповідність вимогам КАС України та надано Позивачу строк для усунення недоліків апеляційної скарги - десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали шляхом надання:
          - належним чином оформленого адміністративного позову із зазначенням відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі вживалися та відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися відповідно до кількості сторін;
          - власного письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;
          - належним чином оформленої позовної заяви із зазначенням щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
          - належним чином завірених копій додатків, наданих до позовної заяви для суду та для відповідачів у повному обсязі;
          - уточненої позовної заяви з визначенням РНОКПП позивача, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти належних відповідачів з примірниками для всіх відповідачів;
          - уточненої позовної заяви з визначенням всіх відповідачів, до яких пред`явлені позовні вимоги з примірниками для всіх відповідачів;
          - документу (оригіналу або який прирівнюється до оригіналу), що підтверджує сплату судового збору за позов майнового характеру у розмірі 1211,20 грн та вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 15 140,00 грн, сплаченого на вказані судом реквізити.
На виконання зазначеної ухвали суду від Позивача надійшла заява у якій він, зокрема, просив звільнити його від сплати судового збору, а також зазначив, що незалучення до участі у справі ДКСУ не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі.
З наведеного слідує, що Позивачем було частково усунуто недоліки позовної заяви у строк та спосіб, визначений ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 про залишення позовної заяви без руху.
Аналізуючи доводи Апелянта про допущення судом першої інстанції надмірного формалізму під час вирішення питання про повернення позовної заяви, оскільки усі обставини, на які посилався суд, можуть бути встановлені безпосередньо під час розгляду справи, колегія суддів зазначає про їх необгрунтованість, оскільки такі обставини встановлюються саме під час вирішення питання про відкриття провадження за наслідками аналізу змісту та форми позовної заяви. Невиконання встановлених КАС України вимог до оформлення позовної заяви унеможливлює розгляд адміністративної справи, як на тому обґрунтовано наголосив суд першої інстанції.
Разом з тим, переглядаючи оскаржувану ухвалу суду, колегія суддів приймає до уваги посилання Апелянта на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц в частині щодо залучення/незалучення Державної казначейської служби України у якості співвідповідача у справі, згідно з якими залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.
Більш того, апеляційний суд відзначає, що суд першої інстанції не позбавлений можливості залучити до участі у справі   другого відповідача з власної ініціативи, що вбачається з положень ч. 3-4 ст. 40 КАС України, а тому такий недолік позовної заяви не може бути підставою для її повернення. Водночас, колегія суддів відзначає, що зазначені обставини не спростовують висновки суду першої інстанції в цілому щодо наявності правових підстав для повернення позовної заяви з огляду на неусунення її недоліків у повному обсязі.
Надаючи оцінку доводам Апелянта щодо того, що він є звільненим від сплати судового збору на підставі   п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", згідно з яким судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Зміст вказаної норми вказує на те, що позовну вимогу про відшкодування шкоди заявлену в адміністративному судочинстві обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень). За такого правового регулювання вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка її зумовлює, такий платіж сплачується.
Подібні висновки щодо застосування зазначених норм права містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 597/664/18, від 26.01.2023 у справі № 500/6796/21.
Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є, зокрема, протиправна бездіяльність Держави Україна   в особі Міністерства соціальної політики України щодо невиплати належних коштів, тобто вимога про вирішення публічно-правового спору на яку положення п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" не поширюється.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №215/3703/16-а та від 29.05.2020 у справі № 640/511/19.
Крім цього, наведені вище норми процесуального права поширюється лише на вимогу, яка визначена пунктом 6 частини 1  статті 5 КАС України  (стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю), тоді як подана у цій справі позовна заява містить й інші позовні вимоги, застережень щодо відсутності обов`язку справляння судового збору з якої  Закон № 3674-VI  не містить.
З огляду на викладене вище, колегія суддів не приймає до уваги доводи Апелянта щодо односторонності судді та наявності правових підстав для її відводу.
Отже, підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для повернення  позовної заяви.
Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що у відповідності до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому,  згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року - без змін. 
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 28 квітня 2025 року.

Головуючий суддя                                        О.В. Епель

Судді:                                                            О.В. Карпушова
                    
                                                                      Є.І. Мєзєнцев