УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/5084/24 Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М. 
Категорія 60 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №295/5084/24 за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів у порядку спадкування за заповітом
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 20 листопада 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Семенцової Л.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області). Просила стягнути з відповідача в порядку спадкування не отримані за життя спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підвищення до пенсії, згідно з перерахунком за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року в справі №240/15851/21 у розмірі 259 887,09 грн.
Позов обґрунтований тим, що вона є дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спадкоємцем всього майна, що належало померлій матері. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року в справі №240/15851/21 за позовом її матері ( ОСОБА_2 ) до ГУ ПФУ в Житомирській області зобов`язано відповідача здійснити із 25 грудня 2020 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону №796-ХІІ, що дорівнює трьом мінімальним заробітним платам (згідно з законом про Державний бюджет України на відповідний рік). За життя мати їй повідомила, що на виконання вказаного вище рішення суду ГУ ПФУ в Житомирській області нарахувало, але не виплатило матері 259 887,09 грн. Отже, рішення суду в справі №240/15851/21 виконане ГУ ПФУ у Житомирській області частково, а саме: здійснена часткова виплата у березні 2022 року, а за період із 25 грудня 2020 року по часткову виплату відповідач здійснив лише нарахування коштів у сумі 259 887,09 грн, виплату яких до цього часу не провів. Загальна сума заборгованих за рішенням суду в справі №240/15851/21 коштів становить 259 887,09 грн, які належали спадкодавцю ОСОБА_2 , але за життя останньою одержані не були. Вона у встановлений законом строк після смерті матері прийняла спадщину та, як спадкоємець за заповітом, має право на отримання нарахованого, але не одержаного за життя матір`ю підвищення до пенсії. ГУ ПФУ в Житомирській області відмовляється надати відомості про розмір нарахованої та невиплаченої її матері заборгованості з присуджених сум за період із 25 грудня 2020 року по березень 2022 року, що унеможливлює отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на ці кошти. Враховуючи, що рішенням адміністративного суду в справі №240/15851/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити із 25 грудня 2020 року нарахування та виплату її матері підвищення до пенсії, що дорівнює трьом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), розмір заборгованості за її підрахунками буде становити 259 887,09 грн, виходячи із розміру мінімальних заробітних плат із 25 грудня 2020 року по початок першої виплати березень 2022 року. 

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 20 листопада 2024 року позов задоволений частково. Стягнуто з ГУ ПФУ в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом неодержані за життя її матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підвищення до пенсії згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року в справі №240/15851/21 в розмірі 102 319,93 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, сторони ГУ ПФУ в Житомирській області та ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, подали апеляційні скарги.

ГУ ПФУ в Житомирській області у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги відповідача аргументовані тим, що по-перше, відповідно до частин першої та другої ст.23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Згідно з частиною другою ст.72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Відповідно до ст.63 Закону №786, фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Пенсійний фонд України за рахунок коштів Державного бюджету України реалізує бюджетну програму КПКВК 2506020 «Дотація на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами», згідно з якою, Пенсійному фонду виділені бюджетні асигнування для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством. Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство праці та соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня – Пенсійний фонд України. Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої ст.116 БК України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства, а тому рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. За таких обставин, покладений судом обов`язок вчинити дії щодо перерахунку і виплати коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виконаний ГУПФУ в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Фонду. Виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, може бути здійснена виключно за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Також необхідно звернути увагу, що згідно з п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення ст.ст.20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52 та 54 Закону №796 [...] застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Із 01 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року №4901-VI (надалі — Закон №4901). Відповідно до частини першої ст.3 Закону №4901, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Крім цього, згідно з частиною другою ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Наведені вище норми чітко кореспондуються із положеннями частини першої ст.25 БК України, згідно з якою, безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затверджений постановою КМУ від 03 серпня 2011 року №845 (в редакції постанови КМУ від 30 січня 2011 року №45). Постановою КМУ від 03 вересня 2014 року затверджений Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (далі - Порядок №440). Рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. Відповідальна особа, що визначена керівником органу ДВС, не пізніше 7 робочих днів із дня надходження до неї рішення, зобов`язана перевірити за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконання такого рішення та у разі відсутності відомостей про виконання рішення в повному обсязі внести дані про це рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою (далі - Реєстр). Рішення щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника розподіляються в порядку черговості погашення заборгованості. Протягом 10 робочих днів з дня отримання копії відповідного рішення та повідомлення від управління ДВС орган ПФУ має надіслати на адресу відповідного управління ДВС довідку про здійснення нарахування на виконання рішення суду. Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою КМУ від 03 серпня 2011 року №845. Тобто, Законами України «Про виконавче провадження» (частина друга ст.3 Закону №606) та «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (частина перша ст.3 Закону №4901) передбачено, що виконавчі документи про стягнення коштів, за якими боржником є територіальний орган Фонду, тобто державний орган, пред`являються на примусове виконання виключно до органів Державної казначейської служби України. Згідно з Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, Головне управління Фонду в своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду. Акт Кабінету Міністрів України, який набрав законної сили, є обов`язковим для застосування органом Пенсійного фонду України. Порядок №440 не був скасований у визначений законом спосіб, його положення не були визнанні незаконними в судовому порядку, а тому застосування норм щодо визначення умов погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду є законними та підлягають застосуванню органами Пенсійного фонду України. Відносно ОСОБА_2 , як первісного позивача у справі, органом пенсійного фонду здійснений перерахунок пенсії на суму 102 319,93 грн. Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду здійснюється у порядку, передбаченому постановою КМУ від 22 серпня 2018 року №649 «Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. По-друге, відповідно до частини першої ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій ст.36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що з огляду на ту обставину, що відносно ОСОБА_2 , як первісного позивача у справі, органом пенсійного фонду здійснений перерахунок пенсії на суму 102 319,93 грн, право на фактичне отримання відповідної суми перейшло в порядку цивільного та адміністративно процесуального правонаступництва до ОСОБА_1 на виконання рішення суду, обов`язкового до виконання. Доказом такої обставини є ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року, якою замінено сторону виконавчого провадження в справі №240/15851/21, а саме, стягувач ОСОБА_2 замінена на правонаступника ОСОБА_1 . Вимогу про виплату грошової суми необхідно розглядати в розрізі продовження виконання рішення суду, як частини судового процесу. Повторне звернення із позовними вимогами про виплату заборгованої суми не узгоджуються з вимогами законодавства та може призвести до подвійного стягнення недоотриманої суми пенсії. По-третє, процесу виконання рішення суду, зокрема у частині виплати заборгованості, передує процес обрахування уповноваженим органом загального розміру пенсії та розміру пенсії з доплатами відповідно до ст.39 Закону №796, різниці невиплаченої суми пенсії, що в даному випадку належить до виключних повноважень органів Пенсійного фонду України. Відповідно при винесенні судом першої інстанції рішення щодо правильності обрахунку позивачем доплати за рішенням суду, може бути допущене втручання у дискреційні повноваження відповідача. Отже, прийняття певного рішення (в даному випадку обрахунку заборгованості на виконання рішення суду) в залежності від результатів розгляду поданих позивачем документів є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання в які є неприпустимим. Обрахування на виконання рішення суду суми заборгованості у розмірі 102 319,93 грн належить до виключних повноважень ГУ ПФУ в Житомирській області, а не ОСОБА_1 . Розрахунок заборгованості, зазначений у позовній заяві про стягнення коштів за рішенням адміністративного суду в справі №240/15851/21, здійснений особисто позивачем без застосування чинного законодавства, а тому сума 259 887,09 грн є необгрунтованою та безпідставною. 

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги позивача аргументовані тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю підвищення до пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень ст.1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення. Суд зробив неправильний висновок про відмову в позові про стягнення 157 567,16 грн. При визначенні розміру заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (тобто, зроблений позивачем розрахунок), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок. Це процесуальний обов`язок суду. Як наслідок, суд не перевірив розрахунок позивача та не з`ясував, право на стягнення якої суми коштів має позивач.

Позивач ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Житомирській області просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення. При цьому посилається на те, що відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі №286/3516/16, від 03 квітня 2019 року в справі №808/1346/18, спори, предметом яких є майнова вимога позивача щодо визнання, зокрема, в порядку спадкування права власності на грошові кошти, мають приватноправовий характер і підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Висновки викладені в апеляційній скарзі відповідача, як підстави для скасування рішення суду першої інстанції, суперечать зазначеним вище правовим висновкам Верховного Суду, які висловлені в 2019 -2022 роках і фактично скасовують висновки Верховного Суду, на які посилається представник відповідача. Рішення Житомирського апеляційного суду від 29 травня 2023 року не може слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції в розумінні положень ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст.23 ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.126-128). Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить проводити судове засідання без її участі, оскільки вона є особою похилого віку, часто хворіє і не має можливості прибути в судове засідання. Також повідомила, що вона подала заяву про закриття виконавчого провадження у справі №240/15851/21 за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року, в якій її замінено на правонаступника, так як у цьому виконавчому провадженні не визначена сума заборгованості. За загальним правилом явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а апеляційну скаргу відповідача ГУ ПФУ в Житомирській області слід задовольнити з наступних підстав. 

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Так, у справі №240/15851/21 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 15 червня 2023 року, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити з 25 грудня 2020 року нарахування та виплату ОСОБА_2  підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює трьом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про шлюб (а.с.7-8).

Відповідно до довідки Народицької державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом на майнові права та майнові зобов`язання ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заяву про прийняття спадщини подала 27 червня 2022 року (а.с.45). Отже, позивач спадщину після смерті матері прийняла. 

Позивачу 06 лютого 2023 року державним нотаріусом Народицької державної нотаріальної контори Житомирської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями під АДРЕСА_1 , що належав померлій матері (а.с.9-10).

У відповідь на звернення ОСОБА_1 листом від 29 серпня 2023 року №29626-28916/Ш-02/8-0600/23 ГУ ПФУ в Житомирській області роз`яснило, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року в справі №240/15851/21 виконано в повному обсязі (а.с.11). Питання виплати заборгованості, нарахованої на виконання зазначеного вище рішення суду, може бути вирішено у разі зміни сторони стягувача. Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Виплата пенсій, надбавок, підвищень, які здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету, проводиться органами Пенсійного фонду України з виділених бюджетних асигнувань для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством. Виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення, може бути здійснена лише за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої ст.116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Виплата належної суми пенсійної виплати по перерахунку, проведеного на виконання рішення суду, здійснюється за наявності відповідного фінансування.

Із розрахунку суми, що підлягає виплаті по пенсійній справі 918130110445 спадкодавця ОСОБА_3 , який виконаний ГУ ПФУ в Житомирській області, вбачається, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року в справі №240/15851/21 сума доплати складає 102 319,93 грн за період із 25 грудня 2020 року по 30 квітня 2022 року, яка й стягнута судом першої інстанції на користь спадкодавця (а.с.25). 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спадкоємець померлої має право отримати нараховану доплату пенсії, яка належала пенсіонерові та залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 ЦК України (ст.1219 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Як вже зазначалося вище, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , є спадкоємцем за заповітом, до якої перейшло й право на отримання нарахованої, але не виплаченої суми пенсії, що передбачене положеннями ст.ст.1216,1227 ЦК України, оскільки суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, входять до складу спадщини. 

Разом із тим, при розгляді цього спору суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що із метою реалізації своїх спадкових права, позивач ініціювала процесуальне правонаступництво у адміністративній справі №240/15851/21.

Так, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року в справі №240/15851/21, яка 22 лютого 2024 року набрала законної сили,  замінено стягувача у виконавчих листах Житомирського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року в справі №240/15851/21 із ОСОБА_2  на правонаступника  ОСОБА_1 . 

За правилами частин першої – другої ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За таких обставин, позивач на час звернення її до суду із цим позовом згідно з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року, яка на час звернення із цим позовом набрала законної сили, набула статус стягувача неотриманої пенсії її матері ОСОБА_2 .

Отже, позивач у порядку процесуального правонаступництва набула право на фактичне отримання відповідної суми в порядку виконання рішення суду в адміністративній справі, як частини судового процесу.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що повторне звернення із позовом про виплату заборгованої суми не узгоджується з вимогами законодавства і може призвести до подвійного стягнення на користь ОСОБА_1 недоотриманої її матір`ю суми пенсії.

Приймаючи до уваги заміну стягувача у адміністративній справі №240/15851/21, заявлені позивачем вимоги не могли вирішуватися шляхом ухвалення повторного судового акта, а право позивача на отримання недоотриманої за життя матір`ю суми пенсії підлягає реалізації шляхом виконання рішення суду в адміністративній справі №240/15851/21 із використанням передбаченого процесуального порядку та механізму судового контролю за виконанням судового рішення, тим більше, що у рішенні адміністративного суду не зазначена конкретна сума, яку належало стягнути на користь ОСОБА_2 , що може бути вирішеним під час закінчення виконавчого провадження у адміністративній справі при вирішенні питання фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, який виданий адміністративним судом. 

Оскільки невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи призвело до неправильного вирішення спору, то відповідно до положень ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги позивача стосовно того, що суд першої інстанції при розгляді спору не взяв до уваги правові висновки Верхового Суду в подібних справах не можуть бути прийнятті судом апеляційної інстанції, оскільки встановлені судами фактичні обставини у зазначених справах та у цій справі, що переглядається у апеляційному порядку, є різними.

Подання ОСОБА_1 заяви про закриття виконавчого провадження у адміністративній справі №240/15851/21 не змінює висновків колегії суддів апеляційного суду, оскільки апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на час його ухвалення судом першої інстанції, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, та ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року про заміну стягувача у виконавчих листах цього суду в справі №240/15851/21 є чинною, не скасована та існувала на час звернення позивача до суду із цим позовом. 

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду.

Згідно з положеннями ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 є собою, яка віднесена до 2-ої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.15). Позивач п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Враховуючи, що апеляційна скарга ГУ ПФУ в Житомирській області задовольняється, рішення суду першої інстанції скасовується та позивачу в задоволенні позову відмовляється у повному обсязі, відповідачу належить компенсувати судовий збір у сумі 1 453,44 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що відповідає положенням частини шостої ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.
Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 20 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів у порядку спадкування за заповітом.
Компенсувати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області судовий збір у сумі 1 453 грн 44 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча         Судді: