Ухвала
     
30 травня 2025 року
м. Київ
 
справа № 753/9941/24
провадження № 61-4925ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про визнання незаконним наказу та скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - АТ «ДАК «Автомобільні дороги України», товариство) 15 квітня 2025 року через підсистему Електронний суд подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року (повне судове рішення складено 10 березня 2025 року).
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, зокрема: звернутися до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження і навести інші підстави для поновлення строку, подавши будь-які належні докази щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення (довідка суду, копії матеріалів справи, тощо), які б свідчили про те, постанова апеляційного суду не вручалася (видавалася або надсилалась) товариству апеляційним судом, зокрема, в електронній формі шляхом направлення до електронного кабінету безпосередньо АТ «ДАК «Автомобільні дороги України». 
 
У травні 2025 року судді-доповідачу передано матеріали на усунення недоліків, які надійшли через Електронний суд від  АТ «ДАК «Автомобільні дороги України», зокрема, уточнену касаційну скаргу, у якій міститься заява про поновлення строку на касаційне оскарження. У заяві АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» просить Верховний Суд витребувати матеріали справи та отримати переконливі докази щодо не надсилання повідомлення та оскаржуваної постанови ні до Електронного кабінету АТ «ДАК «Автомобільні дороги України», ні до електронного кабінету представника. Заява мотивована тим, що переконливими доказами не надсилання судом оскаржуваної постанови до електронного кабінету скаржника є порушення апеляційним судом Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, відповідно до п.п. 6.5, 11, 17, 24, 28,29, 36, 42 якого - у разі надсилання сторонам документу через ЄСІТС на електронний кабінет формується квитанція про доставку, яка додається до матеріалів електронної справи (у даній справі відсутня), а у отримувача автоматично надходить повідомлення про надходження документу (ухвали, постанови) як в Електронний кабінет ЄСІТС, так і на електронну пошту представника (щодо оскаржуваної постанови відсутнє у кабінеті скаржника та представника). Аналогічне роз`яснення положення про ЄСІТС надано технічною підтримкою Електронного суду. Картка руху не свідчить про направлення стороні, доказом є квитанція про доставку і повідомлення про отримання. Більше того, картка руху може бути сформована передчасно, а документ прикріплений згодом, або не прикріплений взагалі. Щодо оприлюднення оскаржуваної постанови в ЄДРСР, то вона була оприлюднена лише 15 квітня 2025 року, що підтверджено технічною підтримкою, проте суд, оприлюднюючи, зазначив, що надіслано судом - «дату не визначено» (лише ця дата підтверджує реальне оприлюднення), водночас доданий до касаційної скарги скрін ЄДРСР, зроблений 14 квітня 2025 року доводить, що станом на 19 год. вказана постанова апеляційного суду у ЄДРСР була відсутня. На підставі викладеного АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» зазначає, що додає докази не отримання оскаржуваної постанови скаржником в особі керівника скаржника та просить суд витребувати справу і поновити строк на оскарження у силу його пропуску на один день через вищенаведені поважні причини.
 
На підтвердження указаних обставин суду надано: копію виписки з ЄДР щодо керівника АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Шуриги О. М.; роздруківки з електронного кабінету О. Шуриги як представника АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про відсутність документів за запитом у справі № 753/9941/24 в розділі Повідомлення; роздруківки з електронного кабінету О. Шуриги як представника АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з розділу «Мої справи», які свідчать про те, що у справі № 753/9941/24 у документах від 11 березня 2025 року, від 25 лютого 2025 року, 17 січня 2025 року файли-додатки не прикріплені; роздруківки з електронного кабінету О. Фрейдун як представника АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про надходження 06 травня 2025 року ухвали суду у справі № 753/9941/24 в розділі Повідомлення.
 
Окрім цього, у травні 2025 року від ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надійшла заява про відмову у відкритті касаційного провадження. Заява мотивована тим, що представник АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» свідомо вводить суд в оману щодо ненадходження до електронного кабінету постанови апеляційного суду, оскільки на роздруківках з електронного суду, доданих представником АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» до касаційної скарги чітко видно прикріплений 10 березня 2025 року файл (постанова по цивільній апеляційній справі (змінено рішення), що повністю спростовує позицію щодо не надсилання апеляційним судом оскарженої постанови до електронного кабінету представника. Надаючи на виконання ухвали від 02 травня 2025 року скріншоти з електронного суду вже керівника, представник АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» свідомо оминула прикріплений файл 10 березня 2025 року. Тобто, надані додаткові докази вже з кабінету керівника АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» свідчать про наявність в його електронному кабінеті (як і в електронному кабінеті Фрейдун О.) оскарженої постанови суду апеляційної інстанції, що підтверджує неповажність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження і є підставою для відмови у  відкритті касаційного провадження згідно пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
20 травня 2025 року через підсистему Електронний суд від АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» надійшло заперечення на заяву позивача про відмову у відкритті касаційного провадження. У заяві вказується, що на спростування мотивів позивача відповідач повторно зазначає, що дійсно станом на 11 березня 2025 року оскаржувана постанова не була прикріплена файлом. Зараз вона відображається. Проте, єдиним належним доказом отримання оскаржуваної постанови 11 березня 2025 року чи 13 березня 2025 року було б надання позивачем повідомлення про отримання або ж квитанції про доставку документу до ЄСІТС.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
 
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
 
У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
 
На виконання ухвали Верховного Суду від 02 травня 2025 року щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження і наведення інших підстав для поновлення строку, особі, яка подала касаційну скаргу, слід було надати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження і навести інші підстави для поновлення строку, подавши відповідні докази (довідка суду, копії матеріалів справи, тощо), які б свідчили про те, постанова апеляційного суду не вручалася (видавалася або надсилалась) товариству апеляційним судом, зокрема, в електронній формі шляхом направлення до електронного кабінету.
 
 У частині шостій статті 272 ЦПК України вказано, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
 
Верховний Суд позбавлений можливості перевірити доводи щодо неотримання копії постанови суду апеляційної інстанції, оскільки у розпорядженні суду наявні лише матеріали касаційної скарги. Питання про витребування матеріалів справи, про що просить АТ «ДАК «Автомобільні дороги України», суд вирішує при відкритті касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження. Тому у задоволенні заяви про витребування матеріалів справи слід відмовити.
 
Картка руху документу з Електронного суду свідчить, що постанова Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року доставлена до електронного суду 11 березня 2025 року о 03:38 год (дата документу 10 березня 2025 року).
 
Надані скріншоти з електронного кабінету О. Шуриги як представника АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не підтверджують порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення АТ «ДАК «Автомобільні дороги України», оскільки такі водночас свідчать про наявність документу від 10 березня 2025 року з прикріпленим файлом постанови. Будь-яких інших доказів, які б свідчили, що постанова апеляційного суду надійшла в електронний кабінет АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не 11 березня 2025 року, а пізніше - не надано. Не свідчать про указане і надані скріншоти з електронного суду. Оцінка наданої роздруківки з ЄДРСР щодо оприлюднених рішень у справі № 753/9941/24 надана в ухвалі від 02 травня 2025 року.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. У частині другій статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
Аналіз заяви особи, яка подала касаційну скаргу, свідчить про наявність підстав для продовження строку на усунення недоліків, а саме для: звернутися до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження і навести інші підстави для поновлення строку, подавши відповідні докази, оскільки ухвала Верховного Суду від 02 травня 2025 року у цій частині не виконана. Тому суд, на підставі частини другої статті 127 ЦПК України, продовжує його.
 
Керуючись статтями 120, 127, 260, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні заяви  акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про витребування матеріалів справи відмовити.
 
Продовжити акціонерному товариству «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                         В. І. Крат