ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
(додаткова)
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

31 березня 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/1101/21(916/707/23)	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Принцевської Н.М.;
суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

Секретар судового засідання (за дорученням головуючого судді): Романенко Д.С.;
Представники сторін:
Від Компанії CFSIT Inc. – Діденко Ю.О.;
Від Товариства з обмеженою відповідальністю “Олір Резорсіз”–   Яценко С.А.;
Від Товариства з обмеженою відповідальністю “Стройбуд Іллічівськ” в особі ліквідатора арбітражного керуючого Гонти Оксани Анатоліївни –   не з`явився;
Від Товариства з обмеженою відповідальністю “КУА “Скай Кепітал Менеджмент”–   не з`явився;

розглянувши   у відкритому  судовому  засіданні в режимі відеоконференції заяву Компанії CFSIT Inc. про ухвалення додаткового рішення 
при розгляді апеляційної скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю “Олір Резорсіз”
на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2024 
по справі №916/1101/21(916/707/23)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Стройбуд Іллічівськ” в особі ліквідатора арбітражного керуючого Гонти Оксани Анатоліївни 
до відповідачів: 
1)Товариства з обмеженою відповідальністю “Олір Резорсіз”;
2)Товариства з обмеженою відповідальністю “КУА “Скай Кепітал Менеджмент”
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Компанії CFSIT Inc.
про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та витребування майна,

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.05.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройбуд Іллічівськ" (далі – боржник) за заявою Компанії CFSIT Inc. (далі – кредитор).
Постановою Господарського суду Одеської області від 11.02.2022 боржника визнано банкрутом, відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру. 
У межах зазначеної справи ліквідатор Боржника звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олір Резорсіз" (далі – відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" (далі – відповідач-2) про:
- визнання недійсним договору   купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 1,0501 га, кадастровий номер 5110800000:03:001:0349, місце розташування: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, укладеного 18.03.2020 між боржником та відповідачем-1, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Голубенко О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №211;
- визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,7047 га, кадастровий номер 5110800000:03:001:0348, місце розташування: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, укладеного 18.03.2020 між боржником та відповідачем-1, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Голубенко О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №212;
- витребування з чужого незаконного володіння у Відповідача-2, який діє від власного імені та за рахунок Закритого недиверсифікованого пайового інвестиційного фонду “Адвенсіс”, на користь Боржника зазначених земельних ділянок загальною площею 1,0501 га, кадастровий номер 5110800000:03:001:0349, і загальною площею 0,7047 га, кадастровий номер 5110800000:03:001:0348, місце розташування: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.03.2024, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2024, позов задоволено, визнано недійсними спірні договори та витребувано спірні земельні ділянки, а також стягнуто з відповідача-1 та відповідача-2 на користь боржника з кожного по 9307,93 грн судового збору та 8961,75 грн витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.
Боржник у особі ліквідатора 19.03.2024 звернувся до місцевого господарського суду із заявою про стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 в дохід Державного бюджету України з кожного по 190757,68 грн судового збору.
Заявник мотивував свою заяву тим, що при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір, зокрема, в розмірі 13247,86 грн за вимогу майнового характеру із розрахунку від вартості продажу земельних ділянок за спірними договорами купівлі-продажу. Однак відповідно до висновку експерта за наслідками судової оціночно-земельної експертизи загальна вартість обох земельних ділянок становить 26317549 грн. Тому згідно з вимогами частини 2 статті 6, підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" і пункту 2 частини 1, частини 2 статті 163 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за позовну вимогу майнового характеру в цій справі підлягав сплаті в розмірі 394763,23 грн. Отже, на думку боржника, у цій справі неоплаченим залишився судовий збір у сумі 381515,37 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 01.04.2024 достягнуто з відповідача-1 та відповідача-2 у дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі по 190757,68 грн з кожного.
Додаткове рішення мотивовано тим, що рішенням місцевого господарського суду, яким задоволено позов, не вирішено питання про повний розподіл судових витрат. А враховуючи висновок експерта, необхідно ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідачів пропорційно у дохід Державного бюджету України судового збору в сумі 381515,37 грн. 
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2024 змінено додаткове рішення, викладено його резолютивну частину в іншій редакції, згідно з якою стягнуто з відповідача-1 та відповідача-2 в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі по 1428,07 грн з кожного. 
Постанову суду мотивовано тим, що вимога про повернення майна боржника до ліквідаційної маси є за своєю правовою природою різновидом спростування попередніх майнових дій боржника у справі про банкрутство. Тому відповідно до положень підпункту 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" та Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" при зверненні з позовом у цій справі належало сплатити судовий збір у сумі 21472 грн. Отже, у справі неоплаченим залишився судовий збір у сумі 2856,14 грн.
  Ліквідатор Боржника і Кредитор подали касаційні скарги, в яких просили скасувати постанову апеляційного господарського суду, ухвалену за результатами перегляду додаткового рішення місцевого господарського суду, а додаткове рішення залишити без змін.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 19.12.2024 по справі №916/1101/21(916/707/23) касаційні скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальності "Стройбуд Іллічівськ" арбітражного керуючого Гонти Оксани Анатоліївни та Компанії CFSIT Inc. задоволено; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2024 у справі №916/1101/21(916/707/23) скасовано; додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2024 у справі №916/1101/21(916/707/23) залишено в силі.
Суд зазначив, що з огляду на вартість спірних земельних ділянок визначену за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи в розмірі 26317549 грн, судовий збір за майнову вимогу в цій справі становить 394763,24 грн (26317549 грн * 1,5%). Відповідно, загальна сума судового збору (за дві вимоги немайнового характеру та вимоги майнового характеру) підлягла сплаті в розмірі 400131,24 грн. 
Суд зазначив, що оскільки судовий збір у сумі 381515,38 грн (400131,24 грн – 18615,86 грн) у цій справі не був сплачений до Державного бюджету України, місцевий господарський суд обґрунтовано ухвалив додаткове рішення про його стягнення з відповідачів порівну.
Касаційний суд дійшов висновку, що апеляційний господарський суд в оскаржуваній постанові дійшов хибного висновку про те, що при зверненні у лютому 2023 року з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та витребування майна в межах справи про банкрутство підлягав сплаті судовий збір у сумі 21472 грн (4 вимоги * два прожиткових мінімуми для працездатних осіб). Такий висновок ґрунтується на тому, що вимога про повернення майна боржника до ліквідаційної маси є за своєю правовою природою різновидом спростування попередніх майнових дій боржника у справи про банкрутство, а отже, необхідності застосування ставки, встановленої підпунктом 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" для подання відповідних заяв.
При цьому касаційний господарський суд зазначив, що суд апеляційної інстанції помилково послався на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №915/441/18, які стосуються застосування положень Закону України "Про судовий збір" щодо заяви, поданої на підставі статті 20 Закону про банкрутство. Зазначена норма Закону, на відміну від статті 7 КУзПБ, передбачала розгляд відповідних заяв господарськими судами у межах основної справи про банкрутство, а не в порядку відокремленого позовного провадження, відповідно, об`єктом справляння судового збору була заява як єдиний документ, поданий у справу про банкрутство з певними вимогами.
Оскільки позовну заяву в цій справі подано на підставі положень КУзПБ (зокрема статей 7, 42), і відповідний спір не стосується непозовного провадження в основній процедурі банкрутства Боржника, релевантною є саме правова позиція Верховного Суду про застосування відповідних норм Закону України "Про судовий збір" щодо позовних заяв, які розглядаються у відокремленому позовному провадженні у межах справи про банкрутство згідно з вимогами статті 7 КУзПБ, зокрема, викладена у постанові від 14.04.2021 у справі №905/1818/19 та від 17.10.2024 у справі №914/2161/23.
З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про безпідставність зміни апеляційним господарським судом додаткового рішення суду першої інстанції та викладення його в іншій редакції. 
Отже, касаційний господарський суд дійшов висновку, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню як така, що прийнята при неправильному застосуванні норм матеріального права до встановлених судами обставин та без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду. З огляду на зазначене, суд задовольнив касаційні скарги та скасував постанову  Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2024 у справі №916/1101/21(916/707/23), а додаткове рішення суду першої інстанції від 01.04.2024 у даній справі залишив в силі.
20.12.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду  надійшла заява Компанії CFSIT Inc. про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення Компанія CFSIT Inc. посилається на постанову суду касаційної інстанції від 19.12.2024 та зазначає, що оскільки рішенням суду першої інстанції, з урахуванням додаткового рішення було визначено розмір судового збору якій підлягав сплаті за подання позовної заяви у даній справі, то відповідно необхідно достягнути судовий збір з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олір Резорсіз" в дохід Державного бюджету України у розмірі 572 236,06 грн (з урахуванням часткової оплати судового збору) за подання апеляційної скарги  на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2024 у справі №916/1101/21(916/707/23).
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Філінюк І.Г. суддів Аленін О.Ю., Богатир К.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду  від 20.12.2024. 
23.01.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №916/1101/21 (916/707/23) для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
29.01.2025 суддями: Філінюк І.Г., Аленін О.Ю., Богатир К.В. подано заяву про самовідвід, яка мотивована тим, що постановою Верховного Суду від 19.12.2024 у справі №916/1101/21(916/707/23) скасовано постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2024, яка була прийнята за їх участю, що виключає можливість їх участі у будь-якому розгляді справи №916/1101/21(916/707/23).
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 заяву суддів Філінюка І.Г., Аленіна О.Ю., Богатиря К.В. про самовідвід у справі №916/1101/21(916/707/23) задоволено; відведено суддів Філінюка І.Г., Аленіна О.Ю., Богатиря К.В. від участі у розгляді справи № 916/1101/21 (916/707/23); відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу господарських судів та приписів статті 32 Господарського процесуального кодексу України матеріали справи №916/1101/21 (916/707/23) передано до повторного автоматичного розподілу.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2025 було визначено колегію суддів у складі: головуючої судді – Принцевської Н.М., суддів – Діброви Г.І., Ярош А.І.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 прийнято справу №916/1101/21(916/707/23) для розгляду заяви Компанії CFSIT Inc. про ухвалення додаткового рішення до свого провадження колегією суддів у новому складі; призначено розгляд заяви Компанії CFSIT Inc. про ухвалення додаткового рішення у справі №916/1101/21(916/707/23) на 24.02.2025 о 14-30 год. у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду. 
18.02.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Компанії CFSIT Inc. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 задоволено клопотання Компанії CFSIT Inc. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі №916/1101/21(916/707/23) поза межами приміщення суду; розгляд заяви Компанії CFSIT Inc. про ухвалення додаткового рішення у справі №916/1101/21(916/707/23) призначено на 24.02.2025 о 14-30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.
24.02.2025 судове засідання з розгляду заяви Компанії CFSIT Inc. про ухвалення додаткового рішення по справі №916/1101/21(916/707/23) не відбулось, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у місті Одеса про що помічником судді складено відповідну довідку.
Також 24.02.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Олір Резорсіз” надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Олір Резорсіз” про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі №916/1101/21(916/707/23) поза межами приміщення суду; повідомлено учасників справи про те, що судове засідання з розгляду заяви Компанії CFSIT Inc. про ухвалення додаткового рішення у справі №916/1101/21(916/707/23) відбудеться 31.03.2025 року о 12-45 год.; судове засідання вирішено провести в режимі    відеоконференції за участю представників Компанії CFSIT Inc. та Товариства з обмеженою відповідальністю “Олір Резорсіз” поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON у   приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.
31.03.2025 у судове засідання, яке проводилось в режимі відеоконференції з`явились представники Компанії CFSIT Inc. та Товариства з обмеженою відповідальністю “Олір Резорсіз”. Представник Компанії CFSIT Inc. підтримав заяву в повному обсязі, представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Олір Резорсіз” заперечував проти її задоволення. Інші представники учасники у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.
Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для  судового  провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості  судового  провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань)  судового  захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході  судового  розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення обставин щодо необхідності прийняття по справі додаткового рішення, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників  судового  процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе ухвалення додаткового рішення у справі за відсутності представників учасників, які у судове засідання не з`явились.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.
Як зазначалось раніше, рішенням Господарського суду Одеської області від 18.03.2024, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2024, позов задоволено, визнано недійсними спірні договори та витребувано спірні земельні ділянки, а також стягнуто з відповідача-1 та відповідача-2 на користь боржника з кожного по 9307,93 грн судового збору та 8961,75 грн витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.
  Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 01.04.2024 стягнуто з відповідача-1 та відповідача-2 у дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі по 190757,68 грн з кожного.
Додаткове рішення мотивовано тим, що рішенням місцевого господарського суду, яким задоволено позов, не вирішено питання про повний розподіл судових витрат. А враховуючи висновок експерта, необхідно ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідачів пропорційно у дохід Державного бюджету України судового збору в сумі 381515,37 грн. 
Отже, рішенням суду, з урахуванням додаткового рішення було визначено розмір судового збору якій підлягав сплаті за подання позову у цій справі, а саме 400 149,23 грн (дві вимоги немайнового характеру у розмірі 5 386 грн та 394 763, 23 грн за вимогу майнового характеру).
Колегією суддів встановлено, що згідно платіжної інструкції №1775 від 17.05.2024 (Т.7, а.с. 133), ТОВ "Олір Резорсіс" було сплачено 22 339,20 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2024 у справі № 916/1101/21(916/707/23).
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2024 змінено додаткове рішення, викладено його резолютивну частину в іншій редакції, згідно з якою стягнуто з відповідача-1 та відповідача-2 в дохід Державного бюджету судовий збір в розмірі по 1428,07 грн з кожного. 
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 19.12.2024 по справі №916/1101/21(916/707/23)   касаційні скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальності "Стройбуд Іллічівськ" арбітражного керуючого Гонти Оксани Анатоліївни та Компанії CFSIT Inc. задоволено; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2024 у справі №916/1101/21 (916/707/23) скасовано; додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2024 у справі №916/1101/21 (916/707/23) залишено в силі.
В постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 19.12.2024 у справі №916/1101/21(916/707/23), якою залишено в силі додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2024 у справі №916/1101/21(916/707/23) зазначено, що з огляду на вартість спірних земельних ділянок судовий збір за майнову вимогу в цій справі становить 394 763,24 грн (26 317 549,00 грн * 1,5%). Відповідно, загальна сума судового збору (за дві вимоги немайнового характеру та вимоги майнового характеру) підлягла сплаті в розмірі 400131,24 грн.
Так, касаційний суд зазначив, що оскільки судовий збір у сумі 381515,38 грн (400131,24 грн – 18615,86 грн) у цій справі не був сплачений до Державного бюджету України, місцевий господарський суд обґрунтовано ухвалив додаткове рішення про його стягнення з відповідачів порівну.
Виходячи з висновків суду касаційної інстанції, та враховуючи, що рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2024 у справі №916/1101/21(916/707/23) було оскаржено ТОВ “Олір Резорсіз” в повному обсязі, останній був зобов`язаний сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги саме виходячи з зазначеної суми.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, постанова суду апеляційної інстанції має містити, зокрема, розподіл  судових  витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За приписами п.12 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено відшкодування  судових  витрат сторони, на користь якої ухвалено  судове  рішення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з  судового  збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.   Розмір  судового  збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про  судовий збір" ставка  судового  збору за подання апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд  судового  рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами встановлюється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Згідно з ч.4 ст.6 Закону України "Про  судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд  судового  рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за  судовим  рішенням),  судовий збір  за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду  судового  рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Розподіл  судових  витрат передбачено ст.129 Господарського процесуального кодексу України, частиною 4 якої встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У даному випадку апелянтом було оскаржено рішення суду першої інстанції в повному обсязі.
Отже, враховуючи, що додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2024 у справі №916/1101/21(916/707/23) залишено в силі постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 19.12.2024, то судовий збір який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги складає 600  196,86 грн (400131,24 грн х 150%).
Однак, з урахуванням часткової сплати судового збору, розмір судового збору, який підлягає достягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю “Олір Резорсіз” в  Державний бюджет України становить 572 236,06 грн.
З огляду на вищезазначене, з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України,  судова  колегія вважає за необхідне задовольнити заяву Компанії CFSIT Inc. та ухвалити  додаткову постанову  по справі №916/1101/21(916/707/23) про розподіл  судових  витрат.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 244, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Компанії CFSIT Inc. про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Олір Резорсіз” (65000, м. Чорноморськ, вул. Траспортна, 45; ідентифікаційний код 39220625) в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2024 у справі №916/1101/21(916/707/23) в розмірі 572 236,06 (п`ятсот сімдесят дві тисячі двісті тридцять шість гривень) 06 коп.
Дана додаткова постанова є невід`ємною частиною постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2024 у справі №916/1101/21(916/707/23).
Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Одеської області.
Матеріали справи №916/1101/21(916/707/23) повернути до Господарського суду Одеської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 03.04.2025 року.

Головуюча суддя:                                                                   Н.М. Принцевська
          
Судді:                                                                                Г.І. Діброва
                    
                                                                                          А.І. Ярош