ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2065/25 Справа № 201/10165/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року                                                 м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів:         Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря судового засідання: Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №201/10165/22 за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Старовойтової Ольги Едуардівни, на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 жовтня 2024 року, ухвалене у складі судді Ткаченко Н.В., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ «СК «АРКС» звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, в обґрунтування якого посилався на те, що 18 липня 2021 року сталося ДТП за участю транспортних засобів «МІТSUВІSHІ LANCER», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та «КІА СЕЕD», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .
Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.
Позивач ПрАТ «СК «АРКС» відшкодував потерпілому ОСОБА_2 збитки у розмірі 158 554 грн., а оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 застрахована не була, просив стягнути з нього суму страхового відшкодування у розмірі 158 554 грн. разом із судовими витратами.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 жовтня 2024 року позовні вимоги ПрАТ «СК «АРКС» задоволено.        Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» суму страхового відшкодування у розмірі 158 554 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.
Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Старовойтова О.Е. подала апеляційну скаргу, та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати, ухвалити інше, яким у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС» відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування скарги посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та відсутність мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного відповідачем. Вказує, що предметом доказування у даній справі є сума страхового відшкодування, а отже, належним доказом у справі є лише висновок експерта, який відсутній в матеріалах справи та судом не досліджувався. Зазначає, що наданий позивачем Акт огляду транспортного засобу не є належним доказом, оскільки складений з порушеннями (не містить підпису страховика, не зрозумілі повноваження та дані особи, яка складала цей Акт, відсутня печатка на документі, тощо). Також представник відповідача зазначила, що позивачем не було зроблено всіх необхідних дій для встановлення реальної вартості пошкодженого майна, що свідчить про безпідставність та упередженість при виплаті страхового відшкодування згідно з виставленими рахунками ПП «Аеліта», адже вартість пошкоджень могла бути набагато меншою, ніж було порахована. Окрім того, ДТП сталася 18 липня 2021 року, а огляд автомобіля був проведений лише 28 липня 2021 року, тобто, протягом 10 днів автомобіль міг зазнати пошкодження, які сталися не з вини відповідача.
       
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Так, судом першої інстанції встановлено, що, що 18 липня 2021 року сталося ДТП за участю транспортних засобів «МІТSUВІSHІ LANCER», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та «КІА СЕЕD», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .
Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 грн.
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не мав полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
17 грудня 2020 року між ПрАТ «СК «АРКС» та потерпілим ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є транспортний засіб - «КІА СЕЕD», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2019 року випуску, зі строком дії до 17 грудня 2021 року.
18 липня 2021 року ОСОБА_2 повідомив позивача про страхову подію та подав заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.
Керуючись умовами укладеного договору добровільного майнового страхування, позивач сплатив на користь потерпілого (на рахунок станції технічного обслуговування) суму страхового відшкодування у розмірі 158 544 грн. та отримав право вимоги на зазначену суму.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 Закону України «Про страхування» реалізує право вимоги, передбачене ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Приймаючи до уваги, що відповідач на момент вчинення ДТП не мав чинного полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, саме на нього покладений обов`язок відшкодувати страховій компанії суму виплаченого страхового відшкодування.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
       
Як вірно зазначив суд першої інстанції, згідно зі ст.993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.
Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018р. по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) дійшла висновку про те, що згідно зі ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Як роз`яснено в пункті 26 постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Відповідно до п.27.2 договору добровільного страхування наземного транспорту від 17.12.2020р., укладеного страховиком з потерпілим, розмір завданих збитків визначається страховиком з урахуванням дефектної відомості, автотоварознавчої, автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи /експертного дослідження, Акта огляду ТЗ, висновку спеціаліста страховика, сертифікату аварійного комісара, документа, складеного компетентними органами, про обставини, час, місце події із зазначенням знищеного, пошкодженого або викраденого об`єкта страхування чи його частин, документа, що містить розрахунок розміру витрат на компенсацію скоєних збитків (в т.ч., але не виключно висновок спеціаліста Страховика, сертифікат аварійного комісара, кошторис, калькуляція СТО, автотоварознавча експертиза, тощо). Акт огляду ТЗ, дефектна відомість, рахунки СТО можуть містити пошкодження, яке не пов`язані із заявленою подією, відтак не мають наперед визначеної сили. Для визначення, чи пов`язані пошкодження із заявленою подією, страховик має право замовляти або проводити відповідно дослідження, за результатами якого можуть складатись такі документи: дефектна відомість, висновок спеціаліста страховика, сертифікат аварійного комісара, висновок експерта/експертиза/експертне дослідження.
Відповідно до п.28.3 договору страховик повинен скласти страховий акт протягом 10 робочих днів, починаючи з моменту отримання заяви про подію та на виплату інших документів та/або інформації згідно з розділами 25 і 27. Вказаний строк може збільшуватися відповідно до п.28.4 та п.28.15 договору.
Відповідно до п.28.13 при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої у розділі 10 договору франшизи по відповідному ризику. При цьому, розмір збитків визначається з урахуванням наведених нижче і зазначених у розділі 14 договору умов «На базі неавторизованої СТО на вибір Страховика», «На базі СТО на вибір Страхувальника, «На базі авторизованої СТО на вибір Страховика», «На базі СТО на вибір Страховика з використанням альтернативних складових частин ТЗ». 
Таким чином, сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 17.12.2020р. обумовлена можливість визначення завданих збитків, в тому числі на підставі калькуляції СТО.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру страхової виплати, позивачем надані акт огляду транспортного засобу, розрахунок на оплату від 28 липня 2021 року №2180, відповідно якого вартість деталей та робіт становить 124 375 грн. 47 коп., в тому числі ПДВ - 20 729 грн. 25 коп. та розрахунок №2181 від 28 липня 2021 року, відповідно до якого вартість робіт становить 34 178 грн. 53 коп., на загальну суму 158 554 грн., що також підтверджується страховим актом від 18 серпня 2021 року та розрахунком страхового відшкодування.
Отже, розрахунок та виплата страхового відшкодування у розмірі 158 554 грн. потерпілому проведено на підставі акту огляду транспортного засобу від 28 липня 2021 року, рахунку на оплату №2180 від 28 липня 2021 року, рахунку на оплату №2181 від 28 липня 2021 року, страхового акту №АRХ2865313 від 18 серпня 2021 року, розрахунку страхового відшкодування. Окрім цього, відповідно до умов договору, кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО з урахуванням рахунків СТО. Сума страхового відшкодування 158 554 грн. була перерахована на рахунок СТО ПП «АЕЛІТА» де виконувався відновлювальний ремонт пошкодженого відповідачем автомобіля.

З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки сума страхового відшкодування підлягає стягненню саме з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги щодо того, що висновок експерта містить неточності та недоліки, а тому не є належним доказом розміру шкоди та зазначає, що даний висновок, який виготовлений на виконання ухвали суду про задоволення клопотання представника відповідача адвоката Старовойтової О.Е., судом першої інстанції при ухваленні рішення не був прийнятий як доказ, про що зазначено в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Крім того інші доводи скарги були предметом дослідження суду та їм надана відповідна правова оцінка в рішенні, вони зводяться до незгоди з рішенням суду, і на переконання колегії не є підставою для його скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 жовтня 2024 року немає.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.
       
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Старовойтової Ольги Едуардівни - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                 О.В. Агєєв

       Судді:                                                                         А.В. Гапонов                                                                 
                                                                               
                                                                               Л.П. Никифоряк

Повне судове рішення складено 21.04.2025р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв