Справа №461/10150/23                                 Головуючий у 1 інстанції:Радченко В.Є. 
Провадження №22-ц/811/662/24                 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретарі: Псярук О.В., Чиж Л.М., 

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Радченка В.Є. від 31 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Генадій Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-
в с т а н о в и л а : 
рішенням Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Генадій Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню – відмовлено.
Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 . 
В апеляційній скарзі просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Зазначає, що однією з підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є те що день вчинення виконавчого напису, була можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Звертає увагу на те, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував, що станом на 21.06.2021 року Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорам, укладених у простій письмовій формі є нечинні, а тому повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України “Про нотаріат”.
       У останнє судове засідання окрім представника позивача ОСОБА_1 – Крета О.В., решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що відповідач надав письмові пояснення по суті розгляду, а позивач надав свої усні пояснення в попередньому судовому засіданні суду апеляційної інстанції, а також письмові пояснення та його інтереси у судовому засіданні захищав представник.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, додаткових пояснень відповідача, відзиву на додаткові пояснення,– колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
       Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.2, 10-13, 76-81, 141, 258, 259, 279, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 87, 88України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2020 року у справі №754/7994/17-ц, пункти 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №305/2082/14-ц, та відмовляючи у задоволенні позову, – виходив з того, що 29 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» був укладений кредитний договір № Z206.00614.004462369, згідно якого відповідач надав ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) на поточні потреби в сумі 120 000 грн. Згідно п.1.2 кредитного договору банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. Згідно пункту 1.4 кредитного договору станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління Банку, становить 9,5% що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку у розмірі 21,99%. Станом на 05 травня 2021 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитного договором у загальному розмірі 189225,48 грн. 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 126442, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ «ІДЕЯ БАНК», невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору № Z206.00614.004462369 від 29 жовтня 2018 року на загальну суму 191 125,48 грн., строк платежу за яким настав 02.10.2020. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02 листопада 2020 року по 05 травня 2021 року включно на загальну суму 191 125,48 грн., з яких: 97235,84 грн. – строковий основний борг;10249,91 грн. – прострочений основний борг; 23326,42 грн. – прострочені проценти; 4231,51 грн. – строкові проценти; 10584,36 грн. – строкова плата за обслуговування кредиту; 43597,44 грн. – прострочена плата за обслуговування кредиту; 1900,00 грн. – плата за вчинення виконавчого напису. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 20 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. відкрито виконавче провадження № 66154089 з виконання виконавчого напису № 126442, виданого 10.06.2021 року. Як вбачається зі матеріалів справи, з метою вчинення виконавчого напису AT «Ідея Банк» було подано нотаріусу наступні документи: - заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису; - кредитний договір № Z06.00614.004462369 від 29.10.2018;- довідку АТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів;- вимогу АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про усунення порушення кредитних зобов`язань;- довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № Z06.00614.004462369 від 29.10.2018, станом на 05.05.2021;- список згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк»;- список згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк»;- опис вкладення до цінного листа, що підтверджує надіслання на адресу Позивача документів, визначених пунктами 4 - 5 даного переліку, а також фіскальний чек по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку;- виписку по рахунку. Отже, для вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідачем було подано повний пакет документів, що свідчив про наявність безспірної грошової заборгованості ОСОБА_1 перед AT «Ідея Банк» за кредитним договором № Z06.00614.004462369. Крім того, у зв`язку із виникненням у позивача заборгованості перед відповідачем, AT «Ідея Банк» було направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 05.05.2021 року, якою позивач був повідомлений про наявність в нього заборгованості за кредитним договором з зазначенням розміру боргу та його складових. До даної вимоги було долучено довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , що містила інформацію про загальний розмір боргу та кожну його складову. Також ОСОБА_1 було попереджено про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Суд виходив з того, що враховуючі встановлені обставини справи, суд, керуючись принципом змагальності, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам, що мають значення для справи, вимогам закону, а також практиці суду касаційної інстанції в подібних правовідносинах, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Генадій Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просив:
- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем від 10 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 126442, по стягненню з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства “ІДЕЯ БАНК”, 79008, місто Львів, вулиця Валова, будинок 11, ідентифікаційний код 19390819, грошових коштів на загальну суму 191 125 гривень 48 копійок.
В обґрунтування заявлених вимог покликався на те, що 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 126442, яким з позивача стягнуто на користь АТ «ІДЕЯ БАНК», невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору № Z206.00614.004462369 від 29 жовтня 2018 року на загальну суму 191 125,48 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02 листопада 2020 року по 05 травня 2021 року. Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. 20 липня 2021 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №66154089. Позивач вважає, що такий виконавчий напис вчинено без достатніх правових підстав, з порушенням нотаріусом процедури вчинення напису. Вказує, що відповідачем для отримання виконавчого напису нотаріусу був наданий лише кредитний договір № 206.00614.004462369 від 29 жовтня 2018 року, який не був посвідчений нотаріально, інших документів не додано, а в виконавчому написі інформація про документи, які стали підставою його вчинення та підтверджують безспірність заборгованості, відсутня. 
Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорено та не спростовано, – 29 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» був укладений кредитний договір №Z206.00614.004462369, згідно якого відповідач надав ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) на поточні потреби в сумі 120 000 грн (а.с.5-6).
10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 126442, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ «ІДЕЯ БАНК», невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору № Z206.00614.004462369 від 29 жовтня 2018 року на загальну суму 191125,48 грн., строк платежу за яким настав 02.10.2020 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02 листопада 2020 року по 05 травня 2021 року включно на загальну суму 191125,48 грн., з яких: 97235,84 грн. – строковий основний борг; 10249,91 грн. – прострочений основний борг; 23326,42 грн. – прострочені проценти; 4231,51 грн. – строкові проценти; 10584,36 грн. – строкова плата за обслуговування кредиту; 43597,44 грн. – прострочена плата за обслуговування кредиту; 1900,00 грн. – плата за вчинення виконавчого напису (а.с.7).
Постановою про відкриття виконавчого провадження від 20 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. відкрито виконавче провадження №66154089 з виконання виконавчого напису №126442, виданого 10.06.2021 року(а.с.8).
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого  2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.
Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України  від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».
Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.
Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).
Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений 10 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі  № 826/20084/14.
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».
З наданих сторонами доказів та висловлених доводів і заперечень вбачається, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
У постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення – письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:
- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;
- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).
Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15 зазначила, що наведена норма Порядку вчинення нотаріальних дій спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника необхідно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом.
Аналогічні висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №357/12818/17, від 01 вересня 2020 року у справі №201/4198/17, від 19 березня 2021 року у справі №750/3781/20.
У справі, яка переглядається, встановлено, що 10 червня 2021 року Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за реєстровим №126442 вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ “ІДЕЯ БАНК” заборгованості у розмірі 191 125,48 грн.
При цьому матеріали справи не містять доказів направлення на адресу позивача та отримання ним вимоги про усунення порушень кредитного договору рекомендованим поштовим відправленням, що позбавило ОСОБА_1 права подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або оспорити вимоги банку, що свідчить про порушення приватним нотаріусом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Зазначені порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та порядку повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення є окремими, самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Крім того, Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, що крім заборгованості за кредитом та відсотками, до оспорюваного виконавчого напису нотаріуса було включено також строкову плату за обслуговування кредиту в розмірі 10 584,36 грн., а також 43 597,44 грн. – прострочену плату за обслуговування кредиту.
Тому, враховуючи наведені правові висновки, заборгованість зі сплати платежів за обслуговування кредиту, є необґрунтованою, оскільки банк не мав права встановлювати такий платіж у кредитному договорі, за дії, які банк вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною.
Окрім цього, доказів про надіслання перед зверненням до нотаріуса про видачу виконавчого напису (10.06.2021 року) листа від Банку до позивача про стягнення заборгованості достроково (строк дії договору до листопада 2023 року) у матеріалах справи немає, що свідчить про те, що заборгованість у розмірі 97235,84 грн (основний борг) та 4231,51 грн (строкові проценти) є знову ж такою, строк сплати якої не настав. 
Отже, подану нотаріусу заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» не можна вважати безспірною.
Тому, зважаючи на наведене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Посилання суду першої інстанції на те, що AT «Ідея Банк» було подано наступні документи: довідку АТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів; вимогу АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про усунення порушення кредитних зобов`язань; список згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк»; список згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк»; опис вкладення до цінного листа, що підтверджує надіслання на адресу позивача документів, визначених пунктами 4 - 5 даного переліку, а також фіскальний чек по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку; виписку по рахунку, є безпідставними, оскільки такі документи в матеріалах справи відсутні та наявність їх у нотаріуса на час видачі виконавчого напису є припущеннями, проте на такі суд першої інстанції посилався в судовому рішення.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість позову та апеляційної скарги, тому вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення ж суду першої інстанції слід скасувати та ухвалите нове рішення про задоволення позовних вимог. А саме слід визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1-4, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргою  ОСОБА_1   – задовольнити.
Рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Радченка В.Є. від 31 січня 2024 року – скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Генадій Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню– задовольнити.
Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем від 10 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №126442, про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства “ІДЕЯ БАНК”, 79008, місто Львів, вулиця Валова, будинок 11, ідентифікаційний код 19390819, грошових коштів на загальну суму 191 125 гривень 48 копійок – визнати таким, що не підлягає виконанню.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 березня 2025 року.

Головуючий:                                                        Я.А. Левик

Судді:                                                         Н.П. Крайник

М.М. Шандра