П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
04 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/20370/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів  Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 року у справі №420/20370/24 за позовом приватного підприємства «АРТ-ТЕКСГРУП» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації

У С Т А Н О В И В:
27 червня 2024 року приватне підприємство «АРТ-ТЕКСГРУП» (далі – позивач, приватне підприємство) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнень, просило:
- визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товару від 01.04.2024 року № UA500020/2024/000045/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці від 01.04.2024 року № UA500020/2024/000128.
Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач вказував, що визначення відповідачем митної вартості товару, який ввозився на митну територію України, за резервним методом відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу, а не за основним (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються), як здійснено приватним підприємством, суперечить вимогам Митного кодексу України. 
Як стверджував позивач, декларантом надано до митного органу всі необхідні документи для ідентифікації товару, що ввозився, та в підтвердження заявленої ним митної вартості останнього. За таких обставин, на переконання приватного підприємства, оскаржувані рішення митного органу є протиправними та підлягають скасуванню.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 30 серпня 2024 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги приватного підприємства «АРТ-ТЕКСГРУП» задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 01.04.2024 року № UA500020/2024/000045/2.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.04.2024 року № UA500020/2024/000128 Одеської митниці.
Приймаючи означене судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем подано належні та допустимі докази в підтвердження правильності обраного методу визначення митної вартості товару та числових значень останньої, та як наслідок, відсутність у митного органу підстав для застосування при митному оформленні імпортованого приватним підприємством товару іншого (резервного) методу.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Одеською митницею (далі – скаржник, митний орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги скаржник обґрунтовує тим, що за результатами проведеної перевірки документів, які надані приватним підприємством до митного органу разом з митною декларацією, відповідачем правомірно скориговано митну вартість товарів за резервним методом у зв`язку із не підтвердженням позивачем правильності визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору (контракту), зокрема:
- її транспортної складової (документів про вартість перевезення), а також відсутністю, поданих до митного оформлення, документів, які б містили відомості про вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
У відзиві на апеляційну скаргу приватного підприємства «АРТ-ТЕКСГРУП» спростовує доводи апеляційної скарги митного органу, вказуючи на законність ухваленого рішення суду та просить його залишити без змін.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як установлено судом першої інстанції та з`ясовано судовою колегією, 02.08.2021 року між компанією - ZHEJIANG NEW-MINGRONG TRICOT CO., LTD (Китай) (далі -продавець) та приватним підприємством «АРТ-ТЕКСГРУП» (далі - покупець) укладено контракт купівлі - продажу №202108002. (а.с.26-29)
Згідно до умов підпункту 1.1. пункту 1 вказаного контракту продавець зобов`язується виготовити та поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (штучна шкіра, тканина меблева оббивна).
Відповідно до підпункту 1.2. пункту 1 контракту №202108002 від 02.08.2021 року сторони узгоджують асортиментний перелік і ціни товару, що поставляється за цим контрактом, в письмовому додатку, який є невід`ємною частиною цього контракту і діє протягом усього терміну дії контракту.
На виконання пункту підпункту 1.2. пункту 1 означеного контракту №202108002 від 02.08.2021 року сторонами укладено 18 грудня 2023 року додаток до контракту, яким узгоджено перелік асортиментних позицій товару, а саме: 
«Тканина ALLURE, виробник ZHEJIANG NEW-MINGRONG TRICOT CO.,LTD, за ціною 1.9 USD за метр погонний.».(а.с.30)
У відповідності із приписами підпункту 1.3 пункту 1 контракту №202108002 від 02.08.2021 року асортимент, кількість, ціна за одиницю товару вказуються в інвойсі на кожну партію товару. В ціну товару включається вартість стандартної упаковки, маркування, страховки, завантаження на транспортний засіб, митного очищення товару, вивантаження в порту доставки. (підпункт 2.2. пункту 2 контракту)
Оплата кожної партії товару здійснюється покупцем на умовах відстрочення платежу протягом 90 календарних днів з моменту поставки товару. (підпункт 2.4. пункту 2 контракту)
Поставка товару здійснюється на умовах FOB (франко борт судна). За погодженням сторін допускається поставка товару із використанням інших умов «ІНКОТЕРМС». Порт відвантаження: Шанхай, Нингбо, Китай. (підпункт 3.1 пункту 3 контракту) 
На виконання вимог контракту №202108002 від 02.08.2021 року складено інвойс №ML231225YLJ від 25.12.2023 року на загальну суму 33411,69 доларів США. Умови оплати: банківський переказ: протягом 90 днів з дати відвантаження товару. Умови відвантаження: FOB Shanghai. Загальна кількість товару: 17585,1 м. (а.с.33)
Для проведення митного оформлення товару, поставленого на виконання умов контракту №202108002 від 02.08.2021 року, декларантом подано до Одеської митниці митну декларацію №24UA500020003181U2. (а.с.24)
Згідно до відомостей графи 42, 43 митної декларації №24UA500020003181U2 декларантом зазначено метод визначення митної вартості « 1 - основний» – за ціною договору – 33411,69 доларів США. Умови поставки (графа 20 митної декларації №24UА500500013342116) – FOB Shanghai.
При поданні митної декларації №24UA500020003181U2 декларантом надано Одеській митниці наступні документи: 
- Пакувальний лист від 25.12.2023 року;
- Рахунок-фактура (інвойс) ML231225YLJ від 25.12.2023 року;
- Мастерконосамент MEDUZT805484 від 02.01.2024 року;
- Домашній коносамент WMSS23122785В від 02.01.2024 року;
- Автотранспортна накладна 0205/1 від 26.03.2024 року;
- Сертифікат про походження товару 24C3З04А0235/0001 OR від 24.01.2024 року;
- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту ) про транспортно-експедиційні послуги 4550299 від 26.03.2024 року;
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 423951В від 26.03.2024 року;
- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 18.12.2023 року;
- Розрахунок ціни (калькуляція) від 25.12.2023 року;
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.12.2023 року;
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаткова угода б/н від 27.10.2021 року;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі – продажу №202108002 від 02.08.2021 року;
- Договір про надання послуг митного брокера 142/01-2012 від 21.11.2012 року;
- Договір (контракт) про перевезення 05112023 від 05.11.2023 року;
- Договір (контракт) про перевезення 270920 від 27.09.2020 року;
- Акт про зважування №0000604242 від 01.04.2024 року;
- Лист відправника б/н від 28.12.2023 року;
- Лист відправника б/н від 01.04.2024 року;
- Лист УАМ №8 від 02.03.2016 року;
- Сертифікат якості б/н від 25.12.2023 року;
- Копія митної декларації країни відправлення 223120230004644111 від 27.12.2023 року.
За наслідками дослідження документів, які подані декларантом для здійснення митного оформлення товару, Одеською митницею повідомлено декларанта про те, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів. 
У зв`язку із зазначеним, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, декларанта зобов`язано надати (за наявності) додаткові документи. Додатково повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів. (а.с.22)
На повідомлення митного органу про необхідність надати додаткові документи декларантом надіслано:
- банківській платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг (платіжна інструкція №1764 від 27.03.2024 року); 
- виписку з бухгалтерської документації від 01.04.2024 року з податковими накладними; 
- банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати за товар по попередніх поставках (платіжна інструкція №364 від 23.02.2024 року); 
- фото каталогів виробника товару. 
01.04.2024 року Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000045/2. (а.с.19-20)
Так, у вказаному рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом зазначено, що:
1) Відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає статі за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
У підпункті 2.2 пункту 2 контракту №202108002 від 02.08.2021 року зазначено, що в ціну товару включається вартість упаковки, маркування. Водночас, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
2) Згідно до вимог розділу III «Правил заповнення декларації митної вартості», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. 
До зазначених документів можуть належати: 
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; 
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; 
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. 
Вказані документи для підтвердження числового значення вказаної складової митної вартості до митного оформлення не надано. Подані до митного оформлення документи, що підтверджують вартість перевезення товару не містять умов поставки, що унеможливлює провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування.
3) У митній декларації країни відправлення відсутні посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), згідно до якого здійснюється дана поставка товару.
У відповідності із означеним вище рішенням, митну вартість товару, що імпортується, скориговано та визначено відповідачем із застосуванням резервного методу згідно до наявної у митному органі інформації. Як слідує зі змісту рішення про коригування митної вартості товару, враховуючи вимоги статті 64 Митного кодексу України, відповідачем використана наявна в митниці інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей товарів:
4,278 дол. США/кг (МД від 13.12.2023 року №UA500020/2023/15856), ніж заявлено декларантом – 3,68 дол. США/кг.
Згідно із пунктами 23 та 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України:
митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; 
митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що митну вартість імпортованого товару, яка вказана у митній декларації, декларантом визначено за основним методом у розмірі 33411,69 доларів США.
Апеляційним судом установлено, що відповідачем під час здійснення контролю правильності визначення декларантом позивачем митної вартості імпортованого в Україну товару поставлено під сумнів правильність визначення його митної вартості.
Так, в обґрунтування правомірності прийняття спірного рішення митний орган посилається на те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті.
Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.
Як з`ясовано судом апеляційної інстанції, поставка імпортованих позивачем товарів здійснювалася на підставі контракту №202108002 від 02.08.2021 року. Згідно до приписів підпункту 2.2. пункту 2 контракту №202108002 від 02.08.2021 року в ціну товару включається вартість стандартної упаковки, маркування, страховки, завантаження на транспортний засіб, митного очищення товару, вивантаження в порту доставки.
Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, у зв`язку з чим згідно до підпункту «в» пункту 1 частини 10 статті 58 МК України ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.
Крім цього, судова колегія наголошує, що відповідно до інвойсу ML231225YLJ від 25.12.2023 року та контракту №202108002 від 02.08.2021 року поставка товару відбувалась на умовах FOB Shanghai. 
Згідно із Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс – 2000 за умов FOB (FREE ON BOARD – у перекладі «безкоштовно на борт») продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. 
Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.
Відтак, за умовами поставки FOB обов`язок пакування покладається на постачальника товару та при поставці товару витрати з упаковки і пакування включено до вартості товару, а під час митного оформлення документів не встановлено додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару).
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції в частині того, що в даному випадку витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару, і не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості такого товару.
Стосовно твердження митного органу про те, що у митній декларації країни відправлення відсутні посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), згідно до якого здійснюється дана поставка, апеляційний суд зазначає таке.
Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість.
При цьому, цей документ не передбачений переліком документів, визначених частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, що підтверджують митну вартість товару.
Окрім того, судова колегія вказує, що декларантом до митної декларації надано інвойс ML231225YLJ від 25.12.2023 року, за яким здійснювалась відповідна операція. Так рахунок-фактура є доказом операцій купівлі-продажу товарів або послуг і належить до групи документів, які є підставою для розрахунку податків за законодавством країни експорту.
Відтак, саме поданий до митного оформлення товарів інвойс є розрахунково-платіжним документом, у якому покупцю виставляється сума до сплати, а також міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору.
Надаючи оцінку доводам митного органу щодо не надання декларантом документів на підтвердження понесених транспортних витрат, суд апеляційної інстанції вказує про таке.
згідно із Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс – 2000 умови постачання «FOB» передбачають, зокрема, що покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження та сплатити всі витрати, пов`язані з товаром, із моменту його переходу через поручні судна в названому порту відвантаження. 
Отже, витрати на транспортування товарів, які поставляються на умовах «FOB», до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, не включені у ціну товару, оскільки ці витрати покладаються на покупця.
Враховуючи умови поставки «FОВ», витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України є складовою митної вартості товару, яка повинна при розрахунку митної вартості товару додаватись до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (п.5 ч.10 ст.58 Митного кодексу України).
Апеляційний судом установлено, що поставка товару за контрактом №202108002 від 02.08.2021 року здійснювалась на умовах FOB порт Шанхай, Нингбо (Китай). 
З матеріалів справи убачається, що під час митного оформлення митному органу надано Довідку про транспортні витрати №423951В від 26.03.2024 року, видану ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ». Відповідно до змісту довідки №423951В від 26.03.2024 року, вартість міжнародного перевезення вантажу за коносаментом WMSS23122785B за маршрутом порт Констанца (Румунія) – державний кордон України становить 89269 грн. 25 коп. (а.с.49)
Так, згідно із частиною 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема є: 
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Митним кодексом України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, як і не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи.
Разом з цим, зі змісту пункту 4 Договору про транспортне-експедиторське обслуговування №05112023 від 05.11.2023 року убачається оформлення експедитором рахунку, у якому зазначається перелік та вартість послуг, які мають оплачуватись клієнтом (позивачем). 
Проте, на підтвердження вартості перевезення оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, декларантом надано довідку про транспортні витрати, хоча жодним пунктом договору №05112023 від 05.11.2023 року не передбачено оформлення експедитором довідки про транспортні витрати, як документа, що підтверджує вартість перевезення.
Судова колегія звертає увагу, що відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. 
До зазначених документів можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Виходячи зі змісту вказаного вище договору №05112023 від 05.11.2023 року та враховуючи наведені приписи норм законодавства України, апеляційний суд дійшов висновку, що належним документом на підтвердження вартості перевезення оцінюваних товарів в даному випадку є, зокрема, рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, а не довідка про транспортні витрати.
З наявного в матеріалах справи рахунку-фактури №LS-4550299 від 26.03.2024 року слідує, що експедитором (ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ») розподілені витрати на транспортно-експедиційні послуги, до та після перетину митного кордону України, а саме:
- міжнародне автоперевезення за межами державного кордону України становить 16359 грн. 90 коп.;
- транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України складає 55590 грн.;
- експедиторська винагорода, вартість якої склала 1637 грн. 50 коп.;
- морське перевезення вантажу за межами кордону України становить 115 935 грн.;
- міжнародне автоперевезення по території України складає 42020 грн. 10 коп.
Згідно із пунктом 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України до переліку витрат, які мають включатися до митної вартості товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, входять витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до пункту 2 частини 11 статті 58 Митного кодексу України витрати на транспортування товару після його ввезення не включаються до митної вартості за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, які документально підтверджено та які піддаються обчисленню.
Враховуючи приписи пункту 5 частини 10 статті 58, пункту 2 частини 11 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості оцінюваних товарів включаються транспортні витрати понесені до перетину кордону України, а саме у розмірі 187 884 грн. 90 коп.
Разом з цим, під час митного оформлення імпортованого приватним підприємством товару, декларантом визначено митну вартість товару за ціною договору (контракту) у розмірі 33411,69 доларів США, та її транспортної складової у загальному розмірі 89269 грн. 25 коп. на підставі довідки про транспортні витрати від 26.03.2024 року.(а.с.49)
Більше того, матеріали справи не містять відомостей щодо понесених позивачем транспортних витрат у зв`язку з поставкою товару з порту Шанхай, Нингбо (Китай) до порту Констанца (Румунія), які за умови поставки FOB Shanghai сплачуються покупцем.
Відтак, за даних обставин застосування до імпортованих позивачем товарів основного методу визначення їх митної вартості неможливе у зв`язку із заниженням вартості її транспортної складової, а тому у митного органу виникли обґрунтовані сумніву щодо суми витрат на транспортування, які не включалися до вартості товару.
Зміст доказів, досліджених судом апеляційної інстанції, не дає підстав вважати, що позивач вживав заходів, спрямованих на доведення у спосіб, визначений Митним кодексом України, що розбіжності між документами (зокрема, рахунком-фактурою від 26.03.2024 року та довідкою про транспортні витрати від 26.03.2024 року) мали технічний характер або були такими, які не впливають на рівень митної вартості товару, який ввозився.
Усе перелічене вище у своїй сукупності свідчить, що в даному випадку у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару, а тому відповідач мав законні підстави для витребування додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості товару, чого позивачем зроблено не було, та, відповідно, слугувало наслідком для коригування такої вартості.
Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно із частиною другою статті 59 МК України, при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. Під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Відповідно до частини першої статті 60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно із положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
В розумінні ч.2 ст.60 МК України подібними (аналогічними) є товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч.3 ст.60 МК України).
За правилами, встановленими ч. 4 ст.60 МК України, ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
Згідно до положень статті 61 МК України, товари не вважаються ідентичними або подібними (аналогічними) оцінюваним, якщо вони не вироблені в тій же країні, що і товари, які оцінюються. Товари, виготовлені не виробником оцінюваних товарів, а іншою особою, беруться до уваги лише у разі, якщо немає ні ідентичних, ні подібних (аналогічних) товарів, виготовлених особою - виробником товарів, що оцінюються. Товари не вважаються ідентичними чи подібними (аналогічними) оцінюваним, якщо їх проектування, дослідно-конструкторські роботи, художнє оформлення, дизайн, ескізи, креслення, а також інші аналогічні роботи виконані в Україні.
Так, зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості товарів слідує, що його прийняттю передувало проведення митним органом консультації з декларантом. (а.с.21-23)
Так, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, декларанта зобов`язано надати (за наявності) додаткові документи. Додатково повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.
За результатом проведеної процедури консультації із декларантом та у зв`язку з відсутністю у декларанта і митного органу прийнятної до застосування (згідно до положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій стосовно ідентичних товарів (стаття 59 Кодексу), митну вартість імпортованого товару визначено на основі вартості подібних товарів (статті 60 та 61 МК України), митне оформлення, яких здійснено за митною декларацією від 13.12.2023 року №UA500020/2023/15856.
Визначаючи спірну митну вартість за митною декларацією від 13.12.2023 року №UA500020/2023/15856, митний орган діяв у відповідності до приписів статей 60, 61 Митного кодексу України.
Відтак, висновок про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною контракту з підстав ненадання декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену митну вартість товару, та про застосування при визначенні митної вартості імпортованого позивачем товару на основі вартості подібних товарів, колегія суддів вважає правомірним.
З урахуванням викладеного, судова колегія зауважує, що суд попередньої інстанції не встановив усі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим дійшов помилкових висновків по суті спору.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписами статті 317 КАС України передбачено підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Беручи до уваги вище викладене, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, відтак, згідно до вимог ст. 315, 317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Враховуючи те, що рішення суду попередньої інстанції по суті спору у цій справі є скасованим, то за правилами КАС України розподіл судових витрат має бути здійснений судом, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. (ч.6 ст. 139 КАС України)
Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 КАС України однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є: відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Як слідує з матеріалів справи та установлено апеляційним судом, додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року у справі 420/20370/24 вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем, які підлягали стягненню з відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог.
Так, згідно із пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, додаткове рішення хоч і є окремим процесуальним документом, проте в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України є невід`ємною частиною (складовою) основного судового рішення, тобто нерозривно з ним пов`язана, оскільки саме його наявність слугувала передумовою для його прийняття. Відтак, у разі скасування основного рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає законну силу.
Оскільки скасування основного судового рішення в даному випадку нівелює дію додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року у справі №420/20370/24, відповідне додаткове рішення суду також підлягає скасуванню.
Подібний за змістом підхід застосований Великою Палатою Верховного Суду у справі №904/8884/21.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Одеської митниці – задовольнити повністю.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 року та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року у справі №420/20370/24 – скасувати.
Прийняти у справі №420/20370/24 нове судове рішення.
У задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «АРТ-ТЕКСГРУП» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації – відмовити повністю.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення. 

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький    Ю.В. Осіпов