УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №273/1812/22 Головуючий у 1-й інст. Самойленко Л. М. 
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого          Павицької Т.М.,
суддів                 Борисюка Р.М., Коломієць О.С.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №273/1812/22 за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 на дії державного виконавця Баранівського відділу державної виконавчої служби у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Савчук Світлани Миколаївни, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Баранівського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Бєлкіної Д.С. в м. Баранівка Житомирської області,
в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати дії державного виконавця Баранівського ВДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Савчук С.М. щодо проведення станом на 01.04.2022 розрахунку суми заборгованості у розмірі 43 047,77 грн по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову (19.03.2019 року) і до повноліття сина ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , затим в розмірі 1/4 усіх видів доходу, але не менше передбаченого законом мінімуму і до повноліття доньки ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 за виконавчим листом №273/501/19 від 04.04.2019 у виконавчому провадженні №58872186 та скасувати вказаний розрахунок заборгованості.
В обґрунтування скарги зазначав, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 04.04.2019 по справі №273/501/19 стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подання позову до суду 19.03.2019 і до повноліття сина ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , затим в розмірі 1/4 усіх видів доходу, але не менше передбаченого законом мінімуму і до повноліття доньки ОСОБА_6 тобто до 09.03.2036 року. Вказує, що 04.04.2019 на підставі заяви ОСОБА_2 було видано виконавчий лист №273/501/19 та 11.04.2019 відкрито виконавче провадження №58872186. Зазначає, що з моменту звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей, він щомісячно в добровільному порядку сплачував на користь останньої аліменти на утримання дітей по 2000,00 грн щомісяця дотримуючись встановленого рішенням суду, виконавчим листом та постановою про відкриття виконавчого провадження №58872186 розміру, а саме 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вказує, що починаючи з дня відкриття виконавчого провадження №58872186, а саме з 11.04.2019, від державного виконавця Савчук С.М. жодних повідомлень про наявність заборгованості зі сплати аліментів на утримання двох малолітніх дітей за виконавчим листом №273/501/19 від 04.04.2019 йому не находило, що свідчило про те, що всі три роки, починаючи з 2019 року по 2022 рік, він вірно та в рамках закону здійснював сплату аліментів на утримання дітей. Також зазначає, що на виконанні державного виконавця Савчук С.М. перебуває інше виконавче провадження №21901498 відкрите на підставі виконавчого листа №2-545/2010 від 13.10.2010 про стягнення з нього на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання ОСОБА_8 , починаючи з 30.09.2010 і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Заборгованість по вказаному вище виконавчому провадженню також відсутня. 
Стверджує, що в кінці вересня 2022 року йому стало відомо, що в провадженні Баранівського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа №273/1093/22 за позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якій міститься розрахунок заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 43 047,77 грн станом на 01.04.2022, складений державним виконавцем Баранівського ВДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Савчук С.М. Вважає, вказаний вище розрахунок заборгованості незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він не відповідає дійсності, а дії державного виконавця Савчук С.М. по його проведенню є неправомірними. Зазначає, що виходячи з розмірів прожиткового мінімуму за період з березня 2019 року по березень 2022 року на двох дітей він мав би сплатити аліменти на загальну суму 66 960,00 грн., яка складається з: 2019 рік (з березня по грудень) – 15 079,00 грн.; за 2020 рік (з січня по грудень) – 21 890,00 грн.; за 2021 рік (з січня по грудень) – 23 691,00 грн.; за 2022 рік (з січня по березень) – 6 300,00 грн. Проте, по факту загальна сума сплачених ним аліментів за період з березня 2019 року по березень 2022 року на двох дітей в рамках виконавчого провадження №58872186 становить 70 000,00 грн. Відтак, станом на 01.04.2022 заборгованості за виконавчим листом №273/501/19 від 04.04.2019 не існує, а навпаки існує переплата в розмірі 3040,00 грн (70000,00 грн - 66960,00 грн). Проте, державний виконавець Савчук С.М. на підставі заяви ОСОБА_2 про видачу розрахунку вчинила неправомірні дії при здійсненні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №58872186 станом на 01.04.2022, не взявши до розрахунку суму, яка відповідає 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, як зазначено у виконавчому листі та постанові про відкриття виконавчого провадження, а виходячи із середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості нарахувала суму боргу, яка на його думку підлягає скасуванню. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити скаргу в повному обсязі.
Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 195 СК України та ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» та дійшов безпідставного висновку про правомірність розрахунку заборгованості виходячи із середньої заробітної плати, тоді як виконавчий лист №273/501/19 передбачає стягнення 1/3 доходу боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не середньої заробітної плати. Зазначає, що державний виконавець не мав права розраховувати заборгованість виходячи лише із середньої заробітної плати, ігноруючи мінімальний розмір аліментів, передбачений рішенням суду та законом. Вказує, що суд першої інстанції не врахував надані ним докази на підтвердження сплати аліментів у мінімально гарантованому розмірі. Зазначає, що судом першої інстанції не вірно зроблено висновок про те, що довідка про наявність заборгованості є чинною лише один місяць, а тому скасувати розрахунок, який вже втратив юридичну силу є неправомірним і суперечить логіці захисту порушених прав. Вважає, що суд першої інстанції мав з`ясувати питання про перерахунок за новими даними, а не залишати скаргу без задоволення. Вказує, що суд першої інстанції не вжив заходів для забезпечення реального відновлення порушеного права. Враховуючи вищевикладене просить скасувати ухвалу Баранівського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2025 року та задовольнити скаргу в повному обсязі.
02 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_2 – ОСОБА_9 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що заперечуючи проти розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зробленого державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати по регіону, скаржник, однак, не надав суду доказів свого офіційного працевлаштування та доказів отримання офіційного доходу, з якого державний виконавець мав би зробити розрахунок заборгованості, та чомусь забув повідомити, що весь час тривалості виконавчого провадження він офіційно працює за кордоном – у Польщі. Матеріали виконавчого провадження також не містять відомостей про доходи боржника. Проведення державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку – це неправомірні очікування відповідача. Вважає, що оскаржуваний розрахунок зроблено державним виконавцем на підставі норм СК України, у точній відповідності до закону.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
04 квітня 2019 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено рішення Баранівського районного суду Житомирської області у справі №273/501/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подання позову до суду 19.03.2019 року і до повноліття сина ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , затим в розмірі 1/4 усіх видів доходу, але не менше передбаченого законом мінімуму і до повноліття доньки ОСОБА_6 тобто до 09.03.2036 року.
04.04.2019 Баранівським районним судом Житомирської області на виконання вказаного вище рішення видано виконавчий лист №273/501/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подання позову до суду 19.03.2019 року і до повноліття сина ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , затим в розмірі 1/4 усіх видів доходу, але не менше передбаченого законом мінімуму і до повноліття доньки ОСОБА_6 тобто до 09.03.2036 року.
11.04.2019 постановою державного виконавця Баранівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Савчук С.М. відкрито виконавче провадження №58872186 за поданим вище виконавчим листом.
01.04.2022 державним виконавцем Баранівського ВДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Савчук С.М. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржником ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №58872186 на суму 43 047,77 грн.
Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного начальником Баранівського відділу ДВС по виконавчому провадженню №58872186 з примусового виконання виконавчого листа №273/501/19 від 04.04.2019 року, за період з 01.03.2019 по 27.02.2023 наявна заборгованість у розмірі 37 778,85 грн (37 094,85 грн заборгованість станом на 01.04.2022 року). 
Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки доказів отримання та розмірів фактичного доходу у спірний період заявником не надано, то розмір заборгованості йому було правомірно розраховано виконавцем в порядку, визначеному ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Також суд першої інстанції виходив з того, що нарахування розміру аліментів, виходячи лише з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ігноруючи визначений судом розмір стягнення, суперечить положенням статті 195 СК України та є наслідком власного неправильного тлумачення боржником норм законодавства. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок від 01 квітня 2022 року втратив актуальність 01 травня 2022 року, його скасування судовим рішенням не призведе до поновлення порушених прав заявника.
Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує наступне.
Предметом спору у даній справі є законність визначення державним виконавцем заборгованості по аліментах ОСОБА_1 за період з 01.03.2019 по 01.04.2022.
Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (стаття 17 вказаного Закону).
Права та обов`язки державного виконавця визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
За вимогами статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця,   а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи.
Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.
01.04.2022 державним виконавцем Баранівського ВДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Савчук С.М. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржником ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №58872186 станом на 01.04.2022 на суму 43 047,77 грн.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції на спростування доводів скарги державним виконавцем був наданий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, проведений начальником Баранівського відділу ДВС 27.02.2023 по виконавчому провадженню №58872186 з примусового виконання виконавчого листа №273/501/19 від 04.04.2019 року, за яким заборгованість по аліментах ОСОБА_1 за період з 01.03.2019 по 01.04.2022 становить 37094,85 грн. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2  ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.
У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.
Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Відповідно  до  частини  третьої  статті  12,  частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Державний виконавець при виконанні розрахунку заборгованості по аліментах у розмірі 37 094,85 грн враховував відомості про відсутність доходів боржника та квитанції про сплату аліментів, які містяться в матеріалах виконавчого провадження.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що розрахунок заборгованості за аліментами ОСОБА_1 станом на 01.04.2022 у розмірі 37 094,85 грн державним виконавцем здійснено відповідно до вимог ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).
Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову, однак помилився щодо мотивів такої відмови.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржуване рішення змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Судові витрати залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції змінено лише мотиви відмови у задоволенні скарги, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Баранівського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 03 червня 2025 року.

Головуючий 

Судді