ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2025 р.	Справа № 520/7572/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі №520/7572/24
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Військової частини НОМЕР_1                   
          про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, заявник, апелянт, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), в якому з урахуванням уточнень просив суд:
- визнати протиправним рішення В/ч НОМЕР_1 , про відмову у звільненні солдата ОСОБА_1 , 29.03.2022, призваного на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 за мобілізацією та зарахованого у штат в/ч НОМЕР_2 на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, на підставі рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка за висновком лікарської - консультативної комісій є невиліковно хвора, яка через порушення функцій організму потребує постійного постороннього догляду; 
- зобов`язати В/ч НОМЕР_1 невідкладно, але не пізніше 15 днів звільнити солдата ОСОБА_1 , 29.03.2022, призваного на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 за мобілізацією та зарахованого у штат в/ч НОМЕР_2 на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка за висновком лікарської консультативної комісій є невиліковно хвора, яка через порушення функцій організму потребує постійного постороннього догляду;
- зобов`язати В/ч НОМЕР_1 у п`ятнадцяти денний строк подати суду звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 по справі № 520/7572/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення В/ч НОМЕР_1 про відмову у звільненні солдата ОСОБА_1 призваного на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 за мобілізацією та зарахованого у штат в/ч НОМЕР_2 на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, на підставі рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка за висновком лікарської - консультативної комісій є невиліковно хвора, яка через порушення функцій організму потребує постійного постороннього догляду. 
Зобов`язано В/ч НОМЕР_1 звільнити солдата ОСОБА_1 призваного на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 за мобілізацією та зарахованого у штат в/ч НОМЕР_2 на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка за висновком лікарської консультативної комісій є невиліковно хвора, яка через порушення функцій організму потребує постійного постороннього догляду. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2024 апеляційну скаргу В/ч НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 по справі № 520/7572/24 повернуто скаржнику.
Отже, Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 набрало законної сили 02.09.2024.
Харківським окружним адміністративним судом складено виконавчий лист про зобов`язання В/ч НОМЕР_1 звільнити солдата ОСОБА_1 призваного на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 за мобілізацією та зарахованого у штат в/ч НОМЕР_2 на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка за висновком лікарської консультативної комісій є невиліковно хвора, яка через порушення функцій організму потребує постійного постороннього догляду.
21.04.2025 до Харківського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява в порядку ст. 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій просив встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (боржника) - командира військової частини НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення від 03.06.2024, у справі № 520/7572/24 встановити відповідний строк для цього (7 робочих днів).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на відмова у встановленні судового контролю позбавляє позивача додаткового механізму забезпечення виконання судового рішення. Вважає, що наявність виконавчого провадження не виключає можливості здійснення судового контролю відповідно до статті 382 КАС України.
В/ч НОМЕР_1 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).
Сторони в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не подали, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 2 ст. 313 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що у відділі Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчого провадження з виконання судового рішення по цій справі, у зв`язку з чим суд першої інстанції вважав, що не може прийти висновку, що вказане виконавче провадження не призвело до виконання рішення суду у даній справі. Також звернув увагу, що згідно з даними Єдиного реєстру виконавчих проваджень В/ч НОМЕР_1 листом №1571/3007 від 18.03.2025 повідомила державного виконавця, що солдат ОСОБА_1 , 19 липня 2024 року самовільно залишив військову частину. Вказано, що з 13 серпня 2024 року солдату ОСОБА_1 колишньому навіднику зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 В/ч НОМЕР_1 було призупинено військову службу у Збройних Силах України відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та пунктів 144-1 та 144-2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (зі змінами), на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.08.2024 №62024170020006221. Зазначено, що вимога державного виконавця не може бути виконана у зв`язку з неможливістю її практичної у реалізації.
Колегія суддів не погоджується із такими висновками та зазначає. 
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Аналіз наведених приписів процесуального закону дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом функції контролюю за суб`єктом владних повноважень стосовно дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.
Водночас, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст. 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, у редакції, чинній з 19.12.2024, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Колегія суддів у судовому засіданні встановила, що на виконання рішення суду у цій справі В/ч НОМЕР_1 не вчинило жодних дій.
Одночасно колегія судів наголошує, що чинним законодавством не встановлено жодних обставин, які б звільняли суб`єкта владних повноважень від обов`язку виконання рішення суду, яке набрало законної сили. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що повідомлення В/ч НОМЕР_1 про неможливість виконання рішення суду, яке набрало законної сили з огляду на призупинення військової служби у Збройних Силах України не ґрунтується на законі та суперечить приписам чинного законодавства, зокрема ст. 124, 129-1 Конституції України.
Отже, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача в частині вимог про встановлення судового контролю.
Відповідно до п. “ґ” ч. 4 ст. 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з, зокрема резолютивної частини із зазначенням: встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.
Відповідно до ч. 3 ст. 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Отже, враховуючи, що встановлення строку для подання звіту про виконання судового рішення є дискреційним правом суду, колегія суддів вважає достатнім строк для подання звіту тривалістю у місяць, у той час як обраний позивачем строк не відповідає вимогам наведеної вище статті КАС України.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає наявними підстави для зобов`язання В/ч НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 по справі № 520/7572/24 протягом одного місяця до суду першої інстанції.
При цьому, колегія суддів погоджується з твердженнями апелянта про те, що наявність виконавчого провадження не виключає можливості здійснення судового контролю відповідно до статті 382 КАС України, оскільки ці механізми спрямовані на досягнення різних цілей.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення “Серявін та інші проти України”) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі “Серявін та інші проти України” (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такої ухвали.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. 242, 243, 249, 250, 308, 310, 315, 320 - 322, 325, 328, 382 - 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року по справі №520/7572/24 скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 по справі № 520/7572/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 по справі № 520/7572/24 протягом одного місяця до суду першої інстанції.
В іншій частині заяву залишити без задоволення..
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено  26.05.2025.