ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 р. 	Справа № 440/15093/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 10.02.25  по справі № 440/15093/24
за позовом         ОСОБА_1  
до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 ,                  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                  ІНФОРМАЦІЯ_2   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
          Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2  , в якій просив суд:
          - визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення, з 26.06.2022 по 22.05.2023 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;
          - зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 26.06.2022 по 22.05.2023 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум.
          - визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення, з 26.05.2023 по 07.08.2023 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;
          - зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 26.05.2023 по 07.08.2023 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум;
          - визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, з 08.08.2023 по 23.01.2024 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;
          - зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 08.08.2023 по 23.01.2024 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум.
          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України було затверджено постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі Постанова № 704). В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (надалі Постанова № 103) до Постанови № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 було викладено у новій редакції.
          Як наслідок, в період проходження служби, а саме з 26.06.2022 по 23.01.2024 включно, розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням позивача визначався шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, до Постанови № 704.
          В свою чергу, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі № 826/6453/18 попередні зміни пункту 4 Постанови № 704 (в редакції Постанови № 103) скасовано та визнано протиправними. Зокрема, визнано протиправним та скасовано п. 6 Постанови № 103, згідно з яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704. Таким чином, з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 діє редакція п.4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін, грошове забезпечення позивача мало бути розраховано виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі на 01 січня 2022 р. 2481 грн., на 01 січня 2023 р. 2684 грн, на 01 січня 2024 р. 3028 грн. Натомість, при розрахунку посадового окладу позивачу було застосовано величину 1762 гривні замість 2481 грн. у 2022 році, 2684 грн. у 2023 році та 3028 грн у 2024 році відповідно.
          Тобто, розмір грошового забезпечення позивача, в тому числі посадового окладу позивача, окладу за військовим званням, додаткові види грошового забезпечення надбавки, доплати, підвищення та премії), одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, компенсація за невикористану відпустку, грошова допомога на оздоровлення за 2022 2024 роки, розраховувалася і виплачувалися позивачу з розрахунку 1762 грн. як прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2018 рік.
Отже, різниця між розміром прожиткового мінімуму на 2018 рік та на 2022-2024 роки очевидно впливає на визначення розміру посадового окладу, тому наявні правові підстави для визначення розміру грошового забезпечення позивача з 26.06.2022 по 23.01.2024, а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України станом на відповідний календарний рік, з врахуванням проведених раніше виплат.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
          Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення, з 26.06.2022 по 19.05.2023 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704.
          Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 , Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1  з 26.06.2022 по 19.05.2023 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 в частині відмови у задоволенні вимог та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилаючись на постанову Верховного суду  від 22 серпня 2024 року у справі № 420/724/22 зазначає, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням бази розрахунку у вигляді сталої грошової суми у розмірі 1762 гривні, що відповідає сумі прожиткового мінімуму станом на 2018 рік, який не відповідає нормативно правовому акту вищої юридичної сили, а саме Конституції України, Закону № 2017-IIІ та Закону №2011-ХІІ. 
          Вказує, що з огляду на невідповідність норм постанови КМУ від 12.05.2023 №481, якими внесені зміни до п.4 постанови КМУ №704, нормативно-правовим актам вищої юридичної сили, а саме Конституції України, Закону № 2017-IIІ та Закону №2011-ХІІ,  грошове забезпечення військовослужбовця як державна соціальна гарантія повинно визначатися виключно на підставі соціальних стандартів, якими сума коштів у розмірі 1762 гривні не є, підлягають застосуванню до спірних правовідносин положення пункту 4 Постанови № 704, в редакції до 24 лютого 2018 року, тобто в редакції, яка була чинна до набрання законної сили Постановою № 103.
          Також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невірного застосування норм процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вважає що, не приведення Кабінетом Міністрів України приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704 у відповідність до змін, що були внесені в пункт 4 цієї ж Постанови, не може бути підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року). Також, Військова частина НОМЕР_1 вказує на порушення  строків звернення до адміністративного суду.
          Також, не погодившись з рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу подано  Військовою частиною НОМЕР_2 , яка вказує на те, що рішення суду першої інстанції, в частині задоволення позовних вимог, не ґрунтується на приписах матеріального права та, водночас, ухвалено з грубим порушенням норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанціїї  скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025  в частині задоволених вимог та ухвали нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю . Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог до Військової частини НОМЕР_2 , як до належного відповідача, так як ОСОБА_1 військову службу у складі Військової частини НОМЕР_2 не проходив, проте з 26.09.2022 по 22.05.2023 служив у Військовій частині НОМЕР_1 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 . Однак, Військова частина НОМЕР_1 є окремою юридичною особою, має штатний розпис, самостійно визначає розмір грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Разом з тим, Військова частина НОМЕР_2 , вказує на порушення строків звернення до адміністративного суду.
Військовою частиною НОМЕР_3  подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025, в якому  просить суд апеляційної інстанції  у задоволенні апеляційної скарги позивача  відмовити у повному обсязі, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 залишити без змін. 
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи ( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у них доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової  частини НОМЕР_1 не підлягають задоволенню, а апеляційна скарга Військової  частини НОМЕР_2 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
          Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від  26.09.2022 року № 178 солдата ОСОБА_1 призначеного наказом командира військової  частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14.06.2022 №3-РС на посаду стрільця-помічника  гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової  частини НОМЕР_1 , який повернутий із розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , з 26.06.2022  зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення і вирішено  вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за  посадою з посадовим окладом 2820 гривень на місяць, шпк "солдат". 
          Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.05.2023 № 145, встановлено: "2. Вважати такими, що вибули з району виконання бойових завдань:  2.3. Солдата ОСОБА_1 , колишнього стрільця - помічника гранатометника 1 механізованого  відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , зарахованого  наказом командира Військової частини НОМЕР_5 ( по особовому складу) № 61-РС від 15.05.2023 в  розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , вважати, що справи та посаду  здав і вибув до нового місця служби. З 23.05.2023 виключити зі списків особового складу частини,  виключити зі всіх видів забезпечення. Відповідно наказу МОУ № 260 від 07 червня 2018 року,  зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 ( зі змінами ), та вимог  телеграми МОУ № 248/612 від 27.01.2021 виплатити щомісячну премію до посадового окладу по  22.05.2023. Відповідно наказу МОУ №260 від 07.06.2018у, зареєстрованого у Міністерстві юстиції  України 26 червня 2018 року за N745/32197 ( зі змінами ), та вимог телеграми МОУ № 248/612 від  27.01.2021 виплатити надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65 відсотків по  22.05.2023. Виплатити додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях або  забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, у  період здійснення зазначених заходів по 22.05.2023 пропорційно дням безпосередньої участі з  розрахунку 30 000 (тридцять тисяч ) гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від  28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького  складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану " Щорічна основна відпустка за 2022 рік  не надавалася. Щорічна основна відпустка за 2023 рік не надавалася. Грошова допомога на  оздоровлення за 2023 рік виплачена. Матеріальна допомогу для вирішення соціально-побутових  питань за 2023 рік не надавалася. 
          Наказом Військової частини НОМЕР_3 від 22.05.2023 №1 зараховано до списків особового складу  Військової частини НОМЕР_3 на всі види забезпечення та призначено солдата ОСОБА_1 , колишнього стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взвод) механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , навідником 5 зенітного кулеметного відділення 1 зенітного кулеметного взводу 5 зенітної кулеметної роти Військової частини НОМЕР_3 . Вважати таким,  що з 26.05.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730 гривень на місяць, шпк - «солдат». 
          Наказом Військової частини НОМЕР_3 від 07.08.2023 №79 солдата ОСОБА_1 , навідника 5 зенітного кулеметного відділення 1 зенітного кулеметного взводу 5 зенітної кулеметної роти  Військової частини НОМЕР_3 , відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) №39-РС від 26.07.2023,  призначеного стрільцем відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 , вважати таким, що справи та посаду здав та вибув до нового місця служби.  07.08.2023 виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 , знятий зі всіх видів  забезпечення та направити для проходження служби до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Вирішено виплатити солдату ОСОБА_1 :  щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу за  період з 01 серпня по 07 серпня 2023 року; щомісячну премію у розмірі 535 % від посадового окладу  за період з 01 серпня по 07 серпня 2023 року. Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась.  Використав 15 діб щорічної основної відпустки за 2023 рік з 20.07.2023 року. Відповідно до вимог  Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати  грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (зі  змінами) грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік виплачена. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, передбачену Наказом Міністерства оборони України від  07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення  військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (зі змінами), за 2023 рік не  отримував. 
          Відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.08.2023 № 220 солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом  начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 26.07.2023 № 39-РС на посаду стрільця 3 відділення охорони 2  взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_8 , який прибув із військової  частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ), з 08.08.2023 зарахувати до списків особового складу, на всі види  забезпечення і вважати таким, що з 08.08.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання  службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730 гривень на місяць, 04 т.р. шпк «солдат». 
          Згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.01.2024 №23 солдата ОСОБА_1 , гранатометника 3 відділення охорони 2  взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 , звільненого наказом начальника   ІНФОРМАЦІЯ_8 (по особовому складу) від 0.01.2024 №3-РС у відставку за підпунктом "б"  пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"  (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність  до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової  служби з переглядом через 6-12 місяців), вважати, що справи та посаду здав і направити для  зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_8 . 23.01.2024 виключено  із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_8 та всіх видів забезпечення, з продовольчого  забезпечення виключити з 24.01.2024. Вислуга у Збройних Силах становить: календарна - 02 р. 05 м.  04 д. пільгова - немає, загальна - 02 р. 05 м. 04 д. Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у  загальні результати служби в розмірі 535% місячного грошового забезпечення, надбавку за  особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за  військовим званням та надбавки за вислуги років з 01 по 23 січня 2024 року. Щорічна основна  відпустка за 2022 рік не надавалась, щорічна основна відпустка за 2023 рік використана тривалістю  30 діб, щорічна основна відпустка за 2024 рік не надавалась. Виплатити грошову компенсацію за 25  діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік. Грошову допомогу на оздоровлення за  2024 рік не отримував. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік  не отримував. Виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням з військової служби  відповідно постанови КМУ «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям  військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» від  17.09.2014 року № 460 у розмірі 88% від місячного грошового забезпечення (без урахування  винагород) за період служби з 24.02.2022 по 23.01.2024. 
          Згідно довідок про розміри грошового забезпечення та виплачених додаткових видів  грошового забезпечення позивача, у спірному періоді грошове забезпечення визначалося шляхом множення розміру  прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 на відповідний  тарифний коефіцієнт. 
          Позивач не погоджуючись із застосуванням відповідачами протягом спірного періоду  прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, оскільки  вважав, що відповідач мав застосувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, що  встановлений законом на 01 січня відповідного календарного року, тому, за захистом своїх прав та 
інтересів звернувся до суду з  позовом. 
          Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог  суд першої інстанції виходив з того, що  належним та ефективним  захистом прав позивача буде визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 та Військової  частини НОМЕР_2 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та  додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та  одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії),  грошову допомогу на оздоровлення, з 26.06.2022 по 19.05.2023 включно без врахування розміру  прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року  (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня  календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету  Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького  складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 , Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 26.06.2022 по 19.05.2023  включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням,  процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення  (надбавки, доплати, підвищення) та премії, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку  шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на  1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати,  встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з  додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове  забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з  урахуванням виплачених сум. 
Колегія суддів частково  погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Положеннями статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям 
достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової  служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
          До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням;  щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки,  доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового  забезпечення. 
          Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання  військовослужбовця. 
          Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів  України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил  України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних  органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати  досягнення високих результатів у службовій діяльності. 
          Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала  чинності 01.03.2018, затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів  військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського  складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького  складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням  військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і  начальницького складу згідно з додатком 14. 
          Пунктом 4 постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що  розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, 
осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового  мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше  50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного  року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. 
           21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 103, пунктом 6 якої внесено зміни  до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4  викладено в такій редакції: " 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими  (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу  визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,  встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,  12, 13 і 14". 
          Тобто, на момент набрання чинності постанови № 704 (01.03.2018), пункт 4 було викладено в  редакції змін згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме: " 4. Установити, що розміри посадових  окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та  начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для  працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт  згідно з додатками 1, 12, 13 і 14". 
          Відтак, станом на 01.03.2018 пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб  рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового  мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року. 
          Правовий висновок щодо застосування норм пункту 4 постанови № 704 у редакції змін згідно  із пунктом 6 постанови № 103, який є релевантним до спірних правових відносин, зроблено 
Верховним Судом у постанові від 02.08.2022 (справа № 440/6017/21). 
          У вказаній постанові суд касаційної інстанції сформував таку правову позицію:"зазначення  у пункті 4 постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим  (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-XII. 
          Однак Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили". 
          При цьому колегія суддів Верховного Суду зазначила, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року (що узгоджувалося із нормою пункт 4 постанови № 704 у редакції змін згідно із пунктом 6 постанови № 103). 
          У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (далі - Закон № 294-IX) та Закон України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" №  1082-IX таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема  грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня  2018 року на 2020 та 2021 роки, відповідно, не містять (як і не містить таких застережень Закон  України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та Закон України "Про Державний бюджет  України на 2023 рік"). 
          Тобто, положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною  для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704, прожиткового  мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 -  набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили. 
          Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів  прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не  відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий  державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік (2020, 2021), у тому числі для  визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних  органів. 
          Тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу із використанням для  визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням (та похідних від  них розмірів грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально -  побутових питань та одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби)  розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня  календарного року (через його збільшення на відповідний рік згідно Законів України "Про  Державний бюджет України" на відповідний рік). 
          Однак, 20.05.2023 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481, якою внесені зміни до пункту 4 Постанови №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та викладено у наступній редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14".
Отже, починаючи з 20.05.2023 пункт 4 Постанови №704 було викладено в новій редакції, яка не передбачає застосування прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного календарного року при розрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб.
          Таким чином, з урахуванням змін, внесених Постановою №481, пункт 4 Постанови №704 передбачає обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розрахункової величини 1762,00 грн.
          Проте вказані зміни відбулися в період виникнення спірних правовідносин, тому застосуванню  підлягають частково, а саме: в період з 26.06.2022 по 19.05.2023 (до набрання чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481, якою внесені зміни до пункту 4 Постанови №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" ), для обчислення розміру грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня  календарного року, а починаючи з 20.05.2023 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні.
          З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції , стосовно того, що застосування Військовою частиною НОМЕР_1 прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 року (як було передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів  України №704 в редакції зі змінами, які визнані протиправними та скасовані), який є нижчим від  вказаних прожиткових мінімумів, не відповідало вимогам законодавства та призвело до виплати  позивачу з 26.06.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення в меншому розмірі, ніж встановлений  законодавством, чим порушені права позивача на належне грошове забезпечення. 
          Стосовно посилань позивача на постанову Верховного суду  від 22.08.2024 року у справі №420/724/22, колегія суддів вказує про їх безпідставність, оскільки спірні правовідносини не є релевантними  ( у згаданій справі суди розглядали питання пов`язанні із визначенням складових грошового забезпечення для обчислення пенсії при її призначенні)
          З огляду на викладене, вказана постанова Верховного Суду не застосовується до спірних правовідносин у даній справі.          
          Щодо перерахування грошової допомоги на оздоровлення, колегія суддів виходить з того, що згідно з Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким  іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, розмір  грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за  військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового  забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (пункт 6 розділу ХХІІІ). 
          Отже, розрахунок допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань 
при виключені зі списків особового складу здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за 
військовим званням, які військовослужбовець отримував за останньою займаною посадою. 
          Як слідує з довідок про розмір грошового забезпечення позивача від 27.12.2024 №6179 та  №9180, ОСОБА_1 у листопаді 2022 року та квітні 2023 року нараховано та виплачено  грошову допомогу на оздоровлення. 
          Оскільки, суд апеляційної інстанції встановив, що за період 26.06.2022 по 19.05.2023 включно позивачу протиправно не виплачено у повному розмірі грошове забезпечення, це вплинуло і на визначення  розміру відповідної допомоги, яка нараховувалась позивачу. 
          Стосовно позовних вимог в частині перерахунку грошового забезпечення та усіх додаткових  виплат за період з 20.05.2023 по 23.01.2024, то як зазначено судом вище, на реалізацію своїх  повноважень Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 12.05.2023 №481 "Про скасування  підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, та внесення зміни до пункту 4  постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704" (надалі - Постанова № 481). 
          Пунктом 1 Постанови №481 скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов  Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого  2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим  категоріям осіб".  Пунктом 2 вказаної постанови внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів  України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового  і начальницького складу та деяких інших осіб", виклавши абзац перший в такій редакції: 
           4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними)  званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб  розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний  тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. 
          Установлено, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького  складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання  відповідних державних органів (пункт 3 Постанови № 481). 
          Зазначена постанова набрала чинності з 20.05.2023. 
          Таким чином, з урахуванням змін внесених Постановою №481, пункт 4 Постанови №704  в період з 20.05.2023 по 23.01.2024 передбачає обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з  розрахункової величини 1762,00 грн. 
          З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції,  в частині задоволення позовних вимог щодо перерахунку ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення, з 26.06.2022 по 19.05.2023 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704.
          Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що Військова частина НОМЕР_2 є розпорядником коштів третього рівня, здійснює фінансування грошового забезпечення та інших виплат військовослужбовцям інших військових частин і на її фінансовому забезпеченні перебуває Військова частина НОМЕР_1 , де проходив службу ОСОБА_1 .
Так, механізм фінансового забезпечення військових частин, кораблів, військових навчальних закладів, військових комісаріатів, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі – військова частина), що утримуються з рахунок коштів Державного бюджету України визначено «Правилами організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» (далі Правила № 44), затвердженими наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280. 
Згідно п. 1.3 Правил № 44 розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України є: Міністр оборони України – головний розпорядник; командувачі (начальники) видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління (крім військових комісаріатів (територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки)), Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які включені до мережі головного розпорядника коштів, – розпорядники коштів нижчого рівня (далі – розпорядники коштів другого рівня); командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, – розпорядники коштів нижчого рівня (далі – розпорядники коштів третього рівня).
Розпорядники бюджетних коштів реалізують свої функції таким чином: головний розпорядник – через Департамент фінансів Міністерства оборони України; розпорядники коштів другого рівня – через фінансово-економічні управління командувань видів Збройних Сил України, командувань окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління, управління фінансово-економічної діяльності Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту; розпорядники коштів третього рівня – через фінансові органи військових частин.
Згідно, абз. 2, 4 п. 1.5 Правил № 44, військова частина, не включена до мережі розпорядника бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військових частин – розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень). 
Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини – розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини. 
Одноразові додаткові види грошового забезпечення, у відповідності із абз. 9, 12 п. 4.3 Правил № 44, виплачуються після виникнення права на їх одержання (видання відповідного наказу про виплату). Витяги з наказів, довідки та інші документи, які підтверджують право військовослужбовців, працівників на одержання грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат, що подаються начальнику фінансового органу, підписуються (завіряються) посадовою особою, яка відповідає за облік особового складу, та скріплюється відтиском гербової печатки (печаткою для наказів) військової частини.
          Отже, обов`язок щодо нарахуванням військовослужбовцю грошового забезпечення, в тому числі у випадку перебування військової частини на фінансовому забезпеченні в іншій військовій частині, покладені на командира військової частини, у штаті якої військовослужбовець проходить військову службу. Грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати особовому складу виплачується за місцем штатної служби. Кошти на здійснення відповідних виплат надаються розпорядником на підставі відповідних наказів, заявок, кошторисів, розрахунків тощо, що надаються військовою частиною, яка перебуває на фінансовому забезпеченні такого розпорядника коштів.
Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив  військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_2 , а отже відповідно до абз. 4 п. 1.5 Правил № 44 обов`язок своєчасного оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів щодо нарахування грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат покладається на Військову частину НОМЕР_1 , на обліку якої перебував позивач.
          Суд першої інстанції зазначеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій  Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення в період з 26.06.2022 по 19.05.2023 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_4 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1  грошового забезпечення в період з 26.06.2022 по 19.05.2023 включно.
          За таких обставин, з  метою ефективного захисту прав позивача, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 року в  частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправними дій Військової частини   НОМЕР_2 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення, з 26.06.2022 по 19.05.2023 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та зобов`язання  Військової частини НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1  з 26.06.2022 по 19.05.2023 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум, з прийняттям в цій частині судового рішення відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 .
          Щодо доводів апеляційних скарг Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 , стосовно порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.
          Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яку відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Разом з тим, положення ст. 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати) у разі порушення законодавства про оплату праці.
Водночас, у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин щодо проходження публічної служби, у яких виник спір, застосуванню підлягають приписи КЗпП України.
Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, ч. ч. 1, 2 ст.233 КЗпП України викладено в такій редакції:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
При цьому, дія ч. 1 ст. 233 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022 може поширюватися тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою чинності.
Із матеріалів справи встановлено, що предметом даного спору є правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення в період з 26.06.2022 по 19.05.2023. 
Спірний період з з 26.06.2022 по 19.05.2023 умовно слід поділити на дві частини: до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» та після цього.
Так, період 26.06.2022 до 19.07.2022 регулюється положеннями ст. 233 КЗпП України, у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.
Проте період з 19.07.2022 по 22.05.2023 регулюється чинною редакцією ст. 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання особою письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні.
Водночас, відповідно до п. 1 гл. XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30.06.2023.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Отже, з 01.07.2023 строк звернення до суду з позовом про виплату заробітної плати регламентується ст. 233 КЗпП України та складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.
Разом з тим, Верховним Судом у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 зазначено, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову у частині вимог за період з 19 липня 2022 року слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.
Отже, з урахуванням зазначеної позиції Верховного Суду, вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення із заявленими позовними вимогами, необхідно спершу визначити момент, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.
Так, відповідно до ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці:
а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.
Згідно зі ст. 116 КЗпП України про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Відповідачі, посилаючись на пропуск позивачем строку звернення до суду із даним позовом, інформації щодо здійснення повідомлення позивача про нараховані суми грошового забезпечення не надають.
Матеріали справи містять копію наказу №145 від 22.05.2023 командира Військової частини НОМЕР_6 , згідно з яким позивач здав посаду та вибув до нового місця служби.
22.05.2023 згідно з наказом №1 командира Військової частини НОМЕР_3 , позивача з 26.05.2023 зараховано до списків особового складу .
07.08.2023 згідно з наказом №79 командира Військової частини НОМЕР_3 , позивач здав посаду та вибув до нового місця служби.
08.08.2023 згідно з наказом №220 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивача з 08.08.2023 зараховано до списків особового складу.
Згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.01.2024 №23, позивач здав посаду та виключений зі списку особового складу  , у зв`язку із звільненням у відставку на підставі   наказу начальника   ІНФОРМАЦІЯ_8 (по особовому складу) від 0.01.2024 №3-РС.
Втім, зазначений наказ не містить відомостей щодо нарахованих та виплачених позивачу сум грошового забезпечення у зв`язку із звільненням.
При цьому, докази повідомлення позивача про суми нарахованих виплат на день звільнення відсутні і у матеріалах справи, відповідачем не надані. 
Окрім того, матеріалами справи встановлено, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 зобов`язано відповідачів надати до суду  належним чином засвідчені копії письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені ОСОБА_1 при звільненні та документи на підтвердження дати отримання такого повідомлення, однак на вимогу ухвали суду,  зазначені документи не надані.
Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що позивач через свого представника звертався до Військової частини НОМЕР_1 із запитом щодо надання інформації про розмір прожиткового мінімуму, застосованого при встановленні посадового окладу та окладу за військовим званням у період з 14.06.2022 по 22.05.2023.
Листом від 15.09.2024 №2151/1, Військова частина НОМЕР_1 надала довідки про розмір грошового забезпечення (витяг з карток особових карток) від 30.08.2024 №3471 на 1 арк. в 2 екз.
За загальним правилом отримання від суб`єкта владних повноважень відповіді за звернення не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав.
          Однак, враховуючи викладені вище обставини відсутності інформації щодо повідомлення позивача про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення, ненадання відповідачами відповідних доказів в обґрунтовування доводів апеляційних скарг стосовно дотримання строків звернення до суду, колегія суддів не знаходить підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків пропущення строків звернення до суду, встановлених ст. 233 КЗпП України.
          З позовною заявою ОСОБА_1 звернувся 13.12.2025, тобто в тримісячний строк з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.  
          Таким чином, колегія судів зазначає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з цим позовом.
          Інші доводи на, які посилаються відповідачі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
          Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 1, п. 4 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
          Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 - задовольнити частково.
          Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 по справі № 440/15093/24 - скасувати в частині задоволення позову про  визнання протиправними дій Військової частини   НОМЕР_2 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення, з 26.06.2022 по 19.05.2023 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та зобов`язання  Військової частини НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1  з 26.06.2022 по 19.05.2023 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум. 
          Прийняти в цій частині судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 - відмовити.
          В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 по справі №440/15093/24 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.А. Калиновський    О.В. Присяжнюк