Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/320/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Адаменко І. М. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 року.                                                                    м. Кропивницький
       Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі  секретаря судового засідання Волошиної Н.С., особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Гури К.В., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.04.2025, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.04.2025 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
Згідно постанови суд першої інстанції встановив, що 04 березня 2025 року о 22 год. 15 хв. ОСОБА_1 по вул. Базарна, 161 в м. Бобринець Кіровоградської області керував автомобілем ВАЗ 2121 дзн НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Від керування транспортним засобом водій відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою суду захисник особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення адвокат Гура К.В. просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити.
Вказує на те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, такою що не відповідає вимогам закону, прийнятою з порушенням процесуальних норм.
Вказує і на те, що ОСОБА_1 вину не визнав за  ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки працівниками поліції було сфальсифіковано матеріали стосовно нього, тобто видано одні обставини за інші, а його введено в оману.
Вказує на те, що в матеріалах справи відсутній доказ, який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 та взагалі сам факт руху автомобіля ВАЗ 2121 н.з. НОМЕР_1 . З відеореєстратора автомобіля поліцейським вбачається створення імітації зупинки транспортного засобу, оскільки поліцейськими було увімкнено проблискові маячки синього і червоного кольору, та почалось здійснення наближення до припаркованого автомобіля біля краю проїжджої частини, який належить ОСОБА_1 .
Вказує і на те, що зазначення у постанові суду як відмови від проходження ОСОБА_1 медичного огляду вказано безпідставно, оскільки особа, яка перебувала за кермом транспортного засобу на 4 хвилині відео фіксації на пропозицію поліцейського поїхати до медичного закладу надає свою згоду на проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Однак поліцейський на підвищених тонах розпочинає лаятись і сваритися ігноруючи згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я та після погроз складає без правових на те підстав протокол у відношенні ОСОБА_1 , який є власником транспортного засобу.
Вказує і на безпідставність допиту працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що він не є учасником провадження згідно ст. 21 КУпАП.
Вказує і на те, що у матеріалах справи відсутні докази про отримання правопорушником копії протоколу або його відправлення.
Вказує на те, що неможливо стверджувати, що саме ОСОБА_1 знаходився на місці водія.
Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_1 , та його захисника-адвоката Гури К.В., які просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, вивчивши матеріали адміністративної справи, переглянувши долучений до протоколу відеозапис вказаної події та перевіривши доводи апеляційної скарги захисника вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався.
Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 262331 від 04.03.2025(а.с.1), акт огляду на стан алкогольного сп’яніння (а.с.6), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5), відеозаписом події, окрім файлу з назвою: «ч. 1 ст. 130 КУпАП  ОСОБА_1 (реєстратор) (2)» (а.с.8).
       Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із такого.
       Згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09.11.2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.
Відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп’яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 1 Розділу ІІ Інструкції також передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Згідно п. 6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктами 3-5 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно п. 7 розділу І вказаної Інструкції.
Також зі змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об’єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп’яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 262331 від 04.03.2025, вбачається, що працівниками поліції у провину водію ОСОБА_1 поставлено те, що останній 04 березня 2025 року о 22 год. 15 хв. по вул. Базарна, 161 в м. Бобринець Кіровоградської області керував автомобілем ВАЗ 2121 дзн НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Від керування транспортним засобом водій відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с.1)
Допитаний в апеляційному суді ОСОБА_1 , щодо якого складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення пояснив, що 04 березня 2025 року о 22 год. 15 хв. він по вул. Базарна, 161 в м. Бобринець Кіровоградської області не керував автомобілем ВАЗ 2121 дзн НОМЕР_1 , оскільки його автомобіль був припаркований на узбіччі дороги. Повідомив, що зустрів свого знайомого, вони пішли випили кави, а потім сіли до авто та продовжили спілкуватися. У цей час до них на автомобілі під`їхали працівники поліції. Підійшовши до його автомобіля працівник поліції почав вимагати пред`явити водійське посвідчення, також висловив йому підозру, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та запропонував пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Він повідомив працівників поліції, що не керував автомобілем, а також те, що він зі своїм знайомим лише сидять та спілкуються в автомобілі. Поліцейський не відповідав на його запитання про підстави продуття алкотестера та необхідності проходження медичного огляду в закладі охорони здоров’я, адже він не керував автомобілем та працівники поліції не зупиняли його транспортний засіб. Проте, працівник поліції почав роз’яснювати йому права та повідомив, що стосовно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.
З долученого до матеріалів цієї справи відеозаписівподії від 04.03.2025, які перевірено судом апеляційної інстанції на дійсність процедури фіксації огляду водія на стан алкогольного сп’яніння та її відповідність вимогам закону, встановлено, що DVD-R диск містить в собі окремі відеофайли. Зокрема, з відеореєстратора працівників поліції не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та зупинки його транспортного засобу поліцією. Із відео файлів видно, що автомобіль стоїть на узбіччі дороги та не рухається. З бодікамери працівника поліції зафіксовано спілкування з ОСОБА_1 , який з самого початку повідомляв працівників поліції, що автомобілем він не керував, спілкувався зі своїм знайомим в салоні автомобіля. Незважаючи на це, працівники поліції запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.
       Стосовно відеозапису, а саме файлу з назвою: «ч. 1 ст. 130 КУПАП  ОСОБА_1 (реєстратор) (2)», апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив його як доказ, оскільки він є неналежним, так як вказане відео знято з іншого автомобіля не встановленої особи, а не з відеореєстратора чи з бодікамер працівників поліції. Більше того, вказане відео не відображає ні номерних знаків транспортного засобу, ні чіткого зображення того хто саме сів за його кермо та здійснив рух на вказаному автомобілі.
       Тобто, матеріалами справи не доведено належними і допустимими доказами самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року заява № 926/08), на переконання апеляційного суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тож, апеляційний суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
За таких обставин, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів порушення ОСОБА_1   вимог п. 2.5 ПДР України, та відповідно, наявність в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, апеляційний суд не вбачає належним чином доведеної вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
За таких обставин, апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 - адвоката Гури К.В. слід задовольнити, постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст. 294 ч. 8 п. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_1 – адвоката Гури К.В. – задовольнити, а постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.04.2025 про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати і на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження по даній справі відносно  ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 
Суддя: підпис
З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду Ремез П.М.