Справа №587/4581/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гончаренко Л. М.	
Номер провадження 33/816/516/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А., захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Дрогобецької Т.Ю., розглянувши у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Дрогобецької Т.Ю. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 16 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 16 січня 2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 01 грудня 2024 року о 19 год 19 хв. в с. Кровне, вул. Польова 20, Сумського району, керував транспортним засобом «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 або проїхати до медичного закладу, водій відмовився, що зафіксовано за допомогою нагрудної камери поліцейського, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Дрогобецька Т.Ю. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 16 січня 2025 року, постановити нову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що суддя застосував формальний підхід до розгляду даної справи та не врахував, що її матеріали не містять беззаперечних доказів, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину.
Фактично, як зазначає апелянт, у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не перебував, ознаки алкогольного сп`яніння, вказані співробітником поліції у протоколі є надуманими, їх не було, одразу після зупинки працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, він відмовився від освідування на місці зупинки, оскільки вважав, що його зупинка пов`язана з нещодавньою суперечкою з невідомою йому особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та погрожувала йому «своїми людьми у правоохоронних органах», а також, що «він ще пошкодує», а тому коли співробітник поліції запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, він спочатку відмовилася від освідування, проте потім наполягав на огляді у медичному закладі.
Крім того, працівник поліції не повідомив наслідки відмови від проходження огляду, а саме, що за це буде складений протокол про адміністративне правопорушення, не роз`яснив ОСОБА_1 його права, що ведеться відеофіксація, не запитав, чи вживав він алкогольні напої, а констатував це, як встановлений факт, який останній категорично заперечував. При цьому, як тільки поліцейський запропонував пройти до службового автомобіля для складання протоколу, ОСОБА_1 одразу повідомив, що він наполягає на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, але в цьому йому було відмовлено, з вказівкою на те, що все що потрібно, вже зафіксовано. Частина бесіди між співробітником поліції та ОСОБА_1 , яка містить наполягання водія на проходженні огляду у медичному закладі вирізана із відеозапису, відеозапис не повний. Відеозапис містить лише зупинку автомобіля і початок розмови співробітника поліції з ОСОБА_1 та закінчується одразу після перевірки документів та огляду вмісту карманів особи, тобто, відеофайл є вибірковий. ОСОБА_1 був присутнім до завершення складання співробітником поліції адміністративного протоколу, однак не погодився ставити у ньому підпис, оскільки, йому відмовили у направленні на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а про можливість самостійно пройти огляд у медичному закладі протягом двох годин, йому було невідомо.
При цьому, як зазначає апелянт, суддя суду першої інстанції в судовому засіданні відеозаписи навіть не оглядав, а лише повідомив про таке дослідження, з помилковим зазначенням, що саме вказаним доказом підтверджується виявлення працівниками поліції у водія ознак алкогольного сп`яніння та фіксацію його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку. Також, поза увагою судді залишилось і те, що свідків при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не було залучено, що останнього не було відсторонено від керування автомобілем, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів відсутній та направлення особи на огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад відсутні. 
Таким чином, на думку апелянта, суд помилково визнав зафіксованою відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі та безпідставно визнав складання відносно останнього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП правомірним.
Доповівши зміст оскаржуваного рішення судді суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Дрогобецьку Т.Ю. на підтримку апеляційних доводів та вимог, перевіривши матеріали даного провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог Закону, суддя суду першої інстанції дотримався в повному обсязі.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції дійшов з врахуванням зібраних у даній справі доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №186469 від 01 грудня 2024 року, рапорту про надходження на службу «102» 01 грудня 2024 року заяви про порушення ПДР, а також, відеозапису, який було долучені працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу. 
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, і ставити під сумнів їх належність та допустимість апеляційний суд підстав не вбачає.
Відеозапис, який було враховано суддею при прийнятті оскаржуваної постанови, досліджувався під час підготовки вказаної справи до апеляційного розгляду, і на спростовування доводів захисника, апеляційний суд зауважує, вказаним доказом підтверджується як зупинка транспортного засобу «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням, як було встановлено, ОСОБА_1 , так і те, що під час перевірки документів та спілкування з останнім, працівники поліції виявили у нього ознаки сп`яніння. При  цьому, поліцейський повідомив, що стало підставою для зупинки вказаного автомобіля, а саме, звернення на службу «102» особи, яка повідомила про перебування водія автомобіля «ЗІЛ» у стані алкогольного сп`яніння. 
ОСОБА_1 сам не заперечував, що керував вказаним автомобілем у нетверезому стані, просив це питання «зам`яти», провести його до місця слідування, зазначав, що хоча і випив, однак, почуває себе добре.
З огляду на виявлені ознаки сп`яніння, водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, чи у найближчому медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився. Поліцейський повідомив, що за відмову від проходження такого огляду буде складено протокол, роз`яснено права, передбачені як ст. 286 КУпАП, так і ст. 63 Конституції України, повідомлено про час, день та місце розгляд справи та запитав, чи буде ОСОБА_1 ставити у протоколі свій підпис, на що останній відповів, що не буде. 
Оскільки документів при собі у ОСОБА_1 не було,  він запропонував викликати командира військової частини, вказуючи, при цьому, що «попав так попав». Працівник поліції здійснив телефонний дзвінок до військової частини, військовослужбовцем якої є ОСОБА_1 та повідомив, що був зупинений їх службовий автомобіль, водій якого ( ОСОБА_1 ) перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а оскільки подальший рух йому заборонено, вказаний автомобіль потрібно забрати та просив для цього когось прислати. ОСОБА_1 перед поліцейськими вибачався, казав, що винуватий, автомобіль використовував, щоб з`їздити до магазину, вмовляв їх на те, щоб вони його супроводили до військової частини, де б він залишив транспортний засіб, і все, на що від поліцейських отримав відмову і йому було повідомлено про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 вважав, що його зупинка пов`язана з нещодавньою суперечкою з невідомою йому особою, яка, в тому числі, погрожувала йому «своїми людьми у правоохоронних органах», а тому, спочатку відмовилася від освідування, проте потім наполягав на огляді у медичному закладі, то вони є надуманими та безпідставними, жодним чином не доведеними та такими, що спростовуються вказаним відеозаписом, яким підтверджується те, що такої поведінки, про яку зазначає захисник, з боку останнього взагалі не було, спілкування між ним та поліцейськими відбувалось спокійно, без будь-яких підозр, і останній в повному обсязі розумів, чому йому пропонують пройти огляд, а відмовився його проходити, оскільки знав, що його результат буде позитивним та вважав, що сенсу в цьому немає.
Крім того, на спростування апеляційних доводів, апеляційний суд зауважує, що відеозаписом не підтверджується те, що ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі і в цьому йому було відмовлено, а посилання захисника на те, що ця частина бесіди між останнім та співробітником вирізана, не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження тих обставин, що цей відеозапис було спотворено, змонтовано чи сфальсифіковано, доказів надано не було, крім того, з того часу, як розпочалось фіксування, жодних переривань відеозапису не відбувалось і апеляційним судом не встановлено, що працівниками поліції, при цьому, було допущено порушення ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» чи  «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису».
Вказаний доказ є безперервним, містить один файл, який відображає усі події з моменту зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 і до того, як поліцейський повідомив останньому про складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КупАП.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що повідомляти про самостійність проходження огляду поліцейський не був зобов`язаний, враховуючи, зокрема, і того, що результату проведеного огляду на стан сп`яніння, з яким би водій був не згоден, у даному випадку отримано не було.
Також, на спротсування доводів захисника, апеляційний суд зауважує, що з врахуванням того, що з самого початку усі обставини фіксувались технічними засобами і матеріали відеозапису були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, як передбачено ст. 266 КУпАП, участь свідків, у даному випадку, була не обов`язковою.
Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність складання протоколу та відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисниками останнього не наведено і під час апеляційного перегляду таких обставин встановлено не було.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову суддею суду першої інстанції було прийнято за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм вірної правової оцінки, і підстави для закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, відсутні.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 16 січня 2025 року, якою ОСОБА_1   визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Дрогобецької Т.Ю. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.