ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/25905/24
Провадження № 22-ц/820/914/25

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В., 

розглянув без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2025 року, суддя Дем`янов Ю.М., у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У листопаді 2024 року АТ «Універсал Банк», (далі – Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 72840,34 грн. та судових витрат у справі.
В обґрунтування позову зазначено, що 02.07.2019 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», (далі – Умови), складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг.
Позичальник зобов`язання по кредитному договору не виконала, у зв`язку з чим станом на 29.05.2024 року її заборгованість становила 72840,34 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за кредитом (тілом кредиту).
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.03.2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість в сумі 61649,26 грн., вирішено питання судових витрат.
У мотивувальній частині рішення суд відхилив посилання відповідача на неправомірне заволодіння кредитними коштами невстановленими третіми особами шляхом вчинення шахрайських дій, оскільки досліджені в суді докази підтвердили факт волевиявлення ОСОБА_1 на одержання кредитних коштів та свідоме розпорядження ними. 
При цьому, суд зауважив, що зі змісту банківської виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що сплачені кошти на погашення відсоткових платежів було включено кредитором до загальної суми заборгованості позичальника за кредитним договором, що є неправомірним, відтак з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту без урахування нарахованих відсоткових платежів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Апелянт зазначила, що у неї було відсутнє волевиявлення на зняття з банківського рахунку кредитних коштів в розмірі 63954 грн., вказане здійснили невстановлені особи шляхом вчинення шахрайських дій. 
Зауважила, що судом їй незаконно було відмовлено у зупиненні провадження у справі до закінчення розгляду судом справи за кримінальним провадженням №120212434600000302 від 15.04.2021 року, відкритим за її зверненням. 
Крім того, позивачем до справи не надано первинних бухгалтерських документів щодо видачі їй кредиту.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» звернув увагу, що відповідач не заперечував обставин щодо користування банківськими послугами. Позичальником було самостійно здійснено спірні операції з використанням належного їй мобільного пристрою та фінансового номеру мобільного телефону, який нею було зазначено в анкеті-заяві.
Розгляд справи апеляційним судом проведено в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 02.07.2019 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, за умовами якої клієнт просила відкрити поточний рахунок у валюті - гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку. 
Як вбачається зі змісту проведеного Банком розрахунку, станом на 29.05.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за договором становила 72840,34 грн., яка складається з тіла кредиту.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В анкеті-заяві ОСОБА_1 від 02.07.2019 року згода останньої щодо встановлення процентної ставки не зазначена.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02.07.2019 року, послався на Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank.
Позивачем надані Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів (Мonobank) і паспорт (умови користування) кредитною карткою «Чорна картка monobank», які визначають, у тому числі, пільговий період користування коштами, розмір кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.
Однак, вказані документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами і Тарифами вона ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані позивачем Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана нею і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Подібний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року, справа №342/180/17.
З урахуванням встановлених обставин справи, відсутні правові підстави для стягнення на користь Банку усієї суми, яка визначена ним у позовній заяві, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, а тому з ОСОБА_1 підлягає до стягнення лише сума отриманих та неповернутих кредитних коштів.
Оскільки зі змісту виписки по руху коштів ОСОБА_1 вбачається списання з її банківського рахунку відсотків за користування кредитними коштами у загальній сумі 11191,08 грн., розмір яких сторони не узгоджували, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення вказаної суми заборгованості з відповідача (постанова Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №697/302/20).
Згідно з даними, які містяться у виписці про рух коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 , (а.с. 109-132), загальна сума витрат по її рахунку за період з 02.07.2019 року по 29.05.2024 року становила 356611,03 грн., в тому числі необґрунтовано списаних відсотків за користування кредитними коштами в сумі 11191,08 грн., в той час як сума зарахувань склала 283770,69 грн., у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 суми неповернутих кредитних коштів в розмірі 61649,26 грн.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що визначаючи наявність передбачених підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. При неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді.
Аналіз викладеного свідчить про те, що для зупинення провадження у справі повинні бути наявні ознаки: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи для вирішення іншої; наявність в провадженні суду справи в порядку кримінального судочинства. 
Посилання в апеляційній скарзі на незаконність відмови суду у зупиненні провадження у справі є необґрунтованим, оскільки зібрані у справі докази дозволяли суду встановити та оцінити обставини (факти), які були предметом судового розгляду. Крім того, лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді, а не наявність кримінального провадження, згідно вимогами процесуального закону, може бути підставою для зупинення провадження у справі.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність у неї волевиявлення на зняття кредитних коштів, оскільки такі шахрайські дії було вчинено третіми особами шляхом заволодіння грошовими коштами з її банківської картки колегія суддів до уваги не приймає, оскільки наданими Банком до справи доказами підтверджено, що спірні банківські операції було виконано з використанням номеру телефону, зазначеного ОСОБА_1 в анкеті-заяві та з належного їй мобільного телефону.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, які склалися між сторонами, повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, надав правильну правову оцінку наданим сторонами доказам, яких було достатньо для ухвалення рішення та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                Р.С. Гринчук

                                                                       А.М. Костенко

                                                                       Т.В. Спірідонова