ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 711/2520/21                                                           Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ТРОФІМОВА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 березня 2025 року                                                                                          м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, Виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання протиправним індивідуального акта, дій/бездіяльності та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Черкаської міської ради, Виконавчого комітету Черкаської міської ради, та з урахуванням уточнення позовних вимог просив:
- визнати незаконним (протиправним) рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 05.10.2021 № 1089 (про надання квартири АДРЕСА_1 ), яке не відповідає вимогам абз. 1 п. 1 ст. 12, абз. 4 п. 1 ст. 12 та абз. 2 п. 3 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтям 46, 47, 49, 50 Житлового кодексу УРСР та постанові Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020 у справі №711/2309/19;
- скасувати рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 05.10.2021 року №1089 (про надання квартири АДРЕСА_2 ) як таке, що не відповідає вимогам абз. 1 п. 1 ст. 12, абз. 4 п. 1 ст. 12 та абз. 2 п. 3 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтям 46, 47, 49, 50 Житлового кодексу УРСР та постанові Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020 у справі №711/2309/19;
- визнати протиправними дії Виконавчого комітету Черкаської міської ради, що призвели до свідомого ухвалення незаконного рішення від 05.10.2021 № 1089 (про надання квартири АДРЕСА_2 ) такими, що суперечать вимогам пунктів 51, 54 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470), сприяли прихованому застосуванню Рішення № 1089 з метою удаваного виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020 у справі № 711/2309/19, призвели до неналежного повідомлення позивача про прийняте Рішення № 1089, спрямовані на невиконання Черкаською міською радою покладеного на неї державою і Черкаським апеляційним судом обов`язку (постанова від 22.07.2020 у справі № 711/2309/19), а саме, забезпечити позивача та члена його сім`ї (дружину) жилим приміщенням позачергово, відповідно до частини першої ст. 46 Житлового кодексу УРСР, та такими, що завдали позивачеві моральну шкоду у вигляді душевних страждань, хвороб, та яка підлягає відшкодуванню;
- відшкодувати завдану позивачеві моральну шкоду шляхом стягнення з Виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь позивача грошової компенсації за моральну шкоду у сумі 400 000 грн;
- визнати незаконними (протиправними) дії та бездіяльність Черкаської міської ради, які полягають у завданні збитків на суму вартості протиправно ненаданого жилого приміщення - за рахунок довготривалого невиконання міською радою норм житлового законодавства, а саме, частини першої статті 46 Житлового кодексу УРСР, статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постанови Черкаського апеляційного суду від 22 липня 2020 року у справі № 711/2309/19, виконавчого провадження від 21.09.2020 за виконавчим листом № 711/2309/19, та які стосуються забезпечення житлом шляхом позачергового надання жилого приміщення для постійного проживання позивача, як особи з інвалідністю внаслідок війни, із урахуванням члена моєї сім?ї (дружини);
- відшкодувати завдані ОСОБА_1 збитки на суму вартості протиправно й довоготривало ненаданого жилого приміщення шляхом стягнення з Черкаської міської ради коштів у сумі 1 728  531,9 грн;
- визнати протиправними дії Черкаської міської ради, які полягають у безпідставній відмові виплатити грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення, у тому числі й через укладання мирової угоди, відмові скасувати протиправне рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 05.10.2021 № 1089 (про надання квартири АДРЕСА_2 ) - такими, що спрямовані на свідоме невиконання міською радою покладеного на неї державою і Черкаським апеляційним судом обов?язку (постанова від 22.07.2020 у справі № 711/2309/19), а саме: забезпечити позивача та члена сім?ї (дружину) жилим приміщенням позачергово, відповідно до частини першої ст. 46 Житлового кодексу УРСР, та такими, що завдали ОСОБА_1 моральну шкоду у вигляді душевних страждань, хвороб, та яка підлягає відшкодуванню;
- відшкодувати завдану моральну шкоду шляхом стягнення з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за моральну шкоду у сумі 400 000 грн.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представником Черкаської міської ради було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Судом першої інстанції встановлено, що 01.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Голови Черкаської міської ради Бондаренка А.В. про укладення мирової угоди (а.с.113-115 т.1).
Перший заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради листом від 26.07.2021 №7584-2 повідомив, що правові підстави для укладення запропонованої мирової угоди відсутні (а.с.116 т.1).
Відповідно до рішення від 27.10.2020 №1053 «Про поновлення на квартирному обліку ОСОБА_1 » (а.с.102 т.1; а.с.101 т.2) Виконавчий комітет Черкаської міської ради на виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020 у справі №711/2309/19 на підставі ст.40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.46 ЖК УРСР, Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470 вирішив: поновити на квартирному обліку ОСОБА_1 , 1951 р.н. з сім`єю у складі дві особи (він, дружина - ОСОБА_2 , 1961 р.н.); включити його до списку позачергового отримання житла як особу з інвалідністю унаслідок війни з 04.04.2005: пільга згідно з п.18 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).
Суд встановив, що відповідно до рішення від 05.10.2021 №1089 «Про надання квартири АДРЕСА_2 » (а.с.122, а.с.141 т.1; а.с.102 т.2) Виконавчий комітет Черкаської міської ради на виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020 у справі №711/2309/19 на підставі ст.40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішив: надати однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , 1951 р.н. з сім`єю у складі дві особи (він, дружина - ОСОБА_2 , 1961 р.н.) без зняття з квартирного обліку. На квартирному обліку перебуває при виконавчому комітеті Черкаської міської ради з 04.02.2005.
15.11.2021 відновлене ВП №63077961 за виконавчим листом №711/2309/19, що виданий 11.08.2020 (а.с.15 т.3).
13.12.2021 за виконавчим листом №711/2309/19, що виданий 11.08.2020, прийнята постанова ВП №63077961 про закінчення виконавчого провадження (а.с.104-105 т.2; а.с.17 т.3).
Відповідно до платіжного доручення від 23.10.2020 Департамент ЖКТ Черкаської міської ради перерахував для виплати ОСОБА_1 16 000 грн моральної шкоди та сплатив виконавчий збір і мінімальні витрати виконавчого провадження.
За результатом звернення ОСОБА_1 від 01.02.2022 перший заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради листом від 17.02.2022 №1057-2 повідомив, що належить відмовити у скасуванні рішення Черкаської міської ради від 05.10.2021 №1089, позаяк згідно постанови від 13.12.2021 ВП №63077961 за виконавчим листом №711/2309/19, що виданий 11.08.2020, закінчене виконавче провадження, тому підстави для вжиття невідкладних заходів щодо виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020 у справі №711/2309/19 відсутні (а.с.25-26 т.3).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 40 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» конкретні умови і порядок пенсійного забезпечення і надання допомоги та інших соціальних послуг визначаються законодавством про пенсійне забезпечення в Україні і актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань. Згідно із ст. 39 вказаного Закону, особа з інвалідністю має право вибору конкретного виду соціальної допомоги. Особа з інвалідністю може відмовитися від того чи іншого виду соціальної допомоги, якщо вона не повною мірою відповідає її потребам. У такому разі особа з інвалідністю вправі самостійно вирішувати питання про забезпечення себе конкретним видом допомоги за рахунок власних коштів з урахуванням компенсації вартості аналогічного виду соціальної допомоги, що подається державним органом.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Житлове приміщення з житлового фонду соціального призначення надається громадянинові та членам його сім`ї, що перебувають разом з ним на соціальному квартирному обліку безоплатно за рішенням органу місцевого самоврядування, за умови підтвердження особою підстав для отримання такого житла. Документи подаються до органу місцевого самоврядування за місцем проживання/перебування заявника.
Відповідно до ст. 31 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради (стаття 36 ЖК України). 
Загальні підстави для визнання громадян такими, що потребують поліпшення житлових умов, визначені статтею 34 ЖК України, а саме: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному цим Кодексом та іншими актами законодавства України; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках. Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України.
Перелік громадян, які мають право на першочергове та позачергове отримання житлових приміщень, визначений статтями 45, 46 ЖК України. 
Згідно з частиною першою статті 46 ЖК України визначений перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою, зокрема, до таких віднесено осіб з інвалідністю унаслідок Другої світової війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них особам з інвалідністю першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права осіб з інвалідністю унаслідок Другої світової війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.
Право на отримання житла поза чергою учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, гарантовано у пункті 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Згідно з пунктом 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги щодо позачергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. 
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами. 
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України. 
Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, закріплене у статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пунктом 9 якої визначено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, під час звільнення з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Відповідно до пункту 7 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства Оборони України від 31 липня 2018 року № 380 (далі - Інструкція) на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, не беруться такі, що забезпечувалися під час проходження військової служби житловою площею для постійного проживання від Міноборони; мають житлову площу на праві власності, що відповідає нормам та вимогам законодавства для забезпечення громадян житлом, крім випадків забезпечення житловими приміщеннями на територіях, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, із урахуванням вимог законодавства України щодо тимчасово окупованих територій; в інших випадках, передбачених законодавством. 
Згідно з пунктом 21 Інструкції військовослужбовці знімаються з квартирного обліку у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб під час вирішення питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством. 
Аналогічними є й норми пункту 1 частини другої статті 40 ЖК УРСР та підпункту 1 пункту 26 Правил, відповідно до яких громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках поліпшення житлових умов, унаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. 
Згідно з пунктом 25 Правил виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку в період з 01 жовтня до 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення, а згідно з пунктом 25-1 інформація про громадян, взятих на квартирний облік, та зміни до неї в установленому законодавством порядку вносяться до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов (вказаним пунктом Правила доповнено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2011 року № 238).
Порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок регулюється житловим законодавством і Положенням про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України (введене в дію наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 р. № 220 зі змінами). 
Згідно зі ст. 34 Положення всі питання,     пов`язані     із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем проходження ними служби. Військовослужбовці беруться на квартирний облік за рішенням житлової комісії військової     частини, затвердженим командиром останньої, і перебувають на цьому обліку до одержання жилого приміщення за винятком випадків: поліпшення житлових умов, завдяки якому відпала необхідність у наданні іншого жилого приміщення; переведення до нового місця служби; засудження (крім умовного) до позбавлення волі на строк понад шість місяців; подання таких, що не відповідають дійсності, відомостей, які стали підставою для взяття на облік, або     вчинення     командуванням неправомірних дій при вирішенні цього питання (статті 11, 13). 
За змістом Положення зняття з квартирного обліку провадиться в такому ж порядку, як і взяття на нього, - за рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром останньої. Якщо питання щодо законності зняття з квартирного обліку не буде вирішено в цьому порядку, військовослужбовець відповідно до ст. 5 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" може оскаржити в суд незаконне рішення житлової комісії.
Згідно з п. 5 ст. 12, статтями 31, 43 ЖК жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду надаються громадянам у встановленому законодавством порядку, у тому числі з додержанням черговості. 
Відповідно до статей 4-6 ЖК державний житловий фонд включає в себе жилі будинки закінчені будівництвом і здані в експлуатацію та жилі приміщення в інших будівлях, призначені для постійного проживання громадян.
Права й обов`язки, пов`язані з поліпшенням житла визначають за ст. 61 ЖК і Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572. 
Відповідно до ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. 
Положення п. 63 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання     їм     жилих     приміщень щодо перегляду рішення з цього питання у разі виявлення обставин, що не були відомі під час його прийнятті, не виключають можливості його перегляду з підстави відмови наймача від одержання ордера на жиле приміщення. 
У інших передбачених ст. 117 ЖК випадках надається приміщення, що відповідає санітарним і технічним вимогам. Воно може бути меншим від займаного і менш благоустроєним, але разом з тим має відповідати вимогам, що виключають визнання особи, яка в нього поселилась, такою, що потребує поліпшення житлових умов, у тому числі у зв`язку з проживанням в одній кімнаті осіб різної статі, старших за дев`ять років, крім подружжя.
Відповідно до статті 35 ЖК України громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла унаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів (стаття 96), не беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов. Аналогічна норма міститься і в пункті 17 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів від 11 грудня 1984 року № 470.
Верховний Суд у справі № 127/16861/20, де йдеться про штучне погіршення житлових умов, зазачив: оскільки отримання права власності на квартиру у спадок не можна вважати свідомим поліпшенням житлових умов за сприянням держави, як і не можна вважати відмову від прийняття спадщини як свідоме погіршення житлових умов, то прийняття спадщини особою-військовослужбовцем, що перебуває на квартирному обліку для поліпшення житлових умов з наступним відчуженням житла само по собі не обов`язково призводить до виникнення такої підстави для зняття з вказаного обліку як поліпшення житлових умов у розумінні Правил. Вказаний висновок зроблений з урахування того, що жодних дій з боку держави, спрямованих на поліпшення житлових умов не здійснено. 
Верховний Суд у справі № 357/11125/22 зазначив, що враховуючи поведінку позивача, виконавчий комітет цілком мотивовано, з дотриманням принципів добросовісності, розумності й справедливості, із застосуванням статті 35 ЖК України, відмовив позивачу у взятті його на квартирний облік. Особа не може вважатися особою, яка не забезпечена житловим приміщенням та потребує поліпшення житлових умов, оскільки житлова площа, на користування якою він має право у квартирі складає не менше 11,716 кв. м. Добросовісною вважається поведінка, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Добросовісність під час реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, що є протилежними тим, що переслідує позитивне право (постанова Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі № 381/4598/21).
Рішення, яке приймається суб`єктом владних повноважень у межах дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає усім критеріям, що визначені частиною другою статті 2 КАС України (висновки ВС у справі №380/13558/21). 
Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб?єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.
Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України).
  Велика Палата Верховного Суду у справі № 9901/415/18 вважає, що законодавчі обмеження стосовно можливості оскарження актів індивідуальної дії не шкодять самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені у суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. 
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. 
Водночас, судом встановлено, що у справі № 711/2309/19, апеляційний суд задовольнив частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2020 року вирішив змінити, скасувавши його в частині відмови в задоволенні позовних вимог про: зобов`язання виконавчого комітету Черкаської міської ради ухвалити рішення про поновлення позивача у списку та рішення про розподіл та позачергове надання йому і члену його сім`ї у безстрокове (постійне) користування жилого приміщення; зобов`язання департаменту ЖКК Черкаської міської ради вчинити дії з поновлення позивача у списку, а також розподілу та позачергового надання йому і члену його сім`ї у безстрокове (постійне) користування жилого приміщення; про забезпечення виконання нового рішення виконкому про розподіл та надання йому і члену його сім`ї жилого приміщення позачергово за рахунок житла, що належить до комунальної власності, або забезпечити виділення коштів з міського бюджету, або за рахунок жилої площі, що передається центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження міської ради, в інший визначений міською радою спосіб. Прийняти в цих частинах нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Зобов`язав виконавчий комітет Черкаської міської ради та департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради поновити позивача у списку громадян, які мають право на позачергове отримання жилих приміщень. Зобов`язав Черкаську міську раду забезпечити ОСОБА_1 та члена його сім`ї (дружину) ОСОБА_2 жилим приміщенням, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається у розпорядження міської ради, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 46 Житлового кодексу УРСР. Стягнути з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 16 000 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, що безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.
26 квітня 2023 року постановою Черкаського апеляційного суду ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2023 року у справі № 711/8256/21 залишено без змін. Як вбачається зі змісту вищезазначеної постанови, ОСОБА_1 був присутнім в Черкаському апеляційному суді під час розгляду цивільної справи № 711/8256/21. 
14 травня 2024 року постановою Верховного Суду України ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року залишено без змін. 
Відповідно до ухвали, що набрала законної сили 17.07.2024 у справі № 711/2309/19 Придніпровський районний суду м. Черкаси відмовив ОСОБА_1 у поновленні строку для подачі скарги на рішення, дії та бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гайдар Алексина Володимирівна, заінтересована особа: Начальник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гайдар Алексина Володимирівна, боржник: Черкаська міська рада, а скаргу, де боржник: Черкаська міська рада - залишив без розгляду та повернув скаржнику (ЄДРСР 120117601).
Позивач зареєстрував місце проживання у квартирі ( АДРЕСА_4 зареєстрований з 20.10.2004 ОСОБА_1 та його дружина - ОСОБА_2 з 29.09.2004, що належала на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ЧФ «Українська біржа нерухомості» від 24.09.1997 №312-2) і не має перешкод у користуванні таким житлом, яке подароване у подальшому доньці (по теперішній час зареєстрований та проживає разом із своєю сім`єю у квартирі), одночасно перебуває на обліку відповідно до рішення від 27.10.2020 №1053 «Про поновлення на квартирному обліку ОСОБА_1 », на виконання постанови апеляційного суду у справі № 711/2309/19 ОСОБА_1 вирішено надати житлове приміщення без зняття з квартирного обліку - відповідно до п.1 ч.1 ст.46 ЖК УРСР, що надається лише у порядку визначеному законом. 
Позивач не надав доказів звернення до відповідачів та/або житлової комісії про отримання грошової компенсації за неотримане житло з визначенням розміру у порядку постанови КМУ від 02.09.2015 №728 та/або за методиками згідно чинного законодавства щодо оцінки майна, тому суд за перевірених доводів сторін і оцінених доказів не встановив порушеного права позивача у зв`язку із прийняттям індивідуального акта за критеріями ч.2 ст.2 КАС України на виконання судового рішення у вирішеній справі № 711/2309/19 за правилами ЦПК України та за перебування позивача і його дружини у списку на позачергове отримання жилого приміщення.
Верховний Суд у справі № 640/11938/20 зазначив, що порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого поданий позов.
Відповідно до висновку Верховного Суду в ухвалі від 23.01.2019 у справі №9901/35/19 під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, тому особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.
Позивач одночасно просив визнати дії та бездіяльність без урахування позиції Верховного Суду у справі №640/16224/19 (провадження №К/9901/22967/20), який зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Оскільки позивачем не було доведено порушення його прав Черкаською міською радою та виконавчим комітетом Черкаської міської ради під час ухвалення індивідуального акта Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 05.10.2021 № 1089 на виконання судового рішення суду апеляційної інстанції у справі № 711/2309/19, враховуючи наявне закінчене виконавче провадження та за відсутності відповідного звернення ОСОБА_1 до відповідачів про нарахування і виплату грошової компенсації за неотримане житло, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині скасування оскаржуваного рішення від 05.10.2021 №1089 «Про надання квартири АДРЕСА_2 , прийнятого з метою виконання рішення суду, що набрало законної сили з урахуванням здійснення судового контролю у вирішеній справі за правилами ЦПК України.
Відповідно до п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Беручи до уваги, що решта позовних вимог мають похідний характер від вимоги про скасування рішення від 05.10.2021 №1089, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у їх задоволенні, як похідних.
Крім того, суд зазначає, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. 
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 23 грудня 2019 року у справі № 712/3842/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 500/477/15-а.
Зважаючи на недоведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, а також відсутність заяви ОСОБА_1 до відповідачів про нарахування грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами, а також чинні правила черговості у списку задоволення потреб позачерговиків, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. 
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                                          Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      О.В.Епель

                              суддя                                                                      В.В.Файдюк