Справа № 442/1130/25                                Головуючий у 1 інстанції: Павлів З. С. 
Провадження № 33/811/450/25                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 10 березня 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 25 січня 2025 року орієнтовно о 21.34 год. в смт. Підбуж по вул. І.Франка, керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz 124», р.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку – відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях події складу адміністративного правопорушення, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 10 березня 2025 року, оскільки про оскаржувану постанову йому стало відомо 20 березня 2025 року.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що обставини викладені у протоколі серії ААД №918970 від 25 січня 2025 року не відповідають фактичним обставинам справи.
Наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім того він не керував автомобілем 25 січня 2025 року о 21 год. 34 хв.
Звертає увагу, що на відеозаписі не зафіксовано факту руху транспортного засобу «Mercedes Benz 124», р.н.з. НОМЕР_1 , окрім того працівниками поліції під час складання протоколу не встановлено особу порушника, не перевірено його документи, не вручено йому копію протоколу, окрім того протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Наголошує, що йому не було вручено повістки та не повідомлено про час та місце розгляду справи.
Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 участі в розгляді справи не приймав, про результат розгляду справи дізнався 20 березня 2025 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує часу, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №918970 від 25 січня 2025 року (а.с. 4), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 124» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку - відмовився;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ББА №593202 від 25 січня 2025 року (а.с. 5), з якої встановлено, що водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 124» д.н.з. НОМЕР_1 , не увімкнув покажчика повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив вимоги п. 9.2 б ПДР України, дана постанова не оскаржена у встановленому законом порядку;
- інформацією із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 7), з якого встановлено, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різки запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від огляду він відмовився;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), відповідно до якого, у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різки запах алкоголю з порожнини рота порушення мови), у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від якого він відмовився;
- рапортом сержанта поліції Івана Грицика (а.с. 8),згідно із яким працівниками поліції під час патрулювання було виявлено та зупинено транспортний засіб «Mercedes-Benz 124» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із порушенням ПДР України, а саме водій не увімкнув покажчика повороту, під час маневру, в ході опитування ОСОБА_1 в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від якого він відмовився;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який досліджений судом апеляційної інстанції у судовому засіданні, на якому зафіксовано, що працівники поліції переслідують транспортний засіб, який заїхав на АЗС, після чого водій покинув автомобіль та забіг у приміщення магазину, який розташований на території АЗС, у зв`язку із чим за ним у приміщення зайшли працівники поліції, в подальшому патрульні повідомили ОСОБА_1 , що в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від якого він відмовився. У зв`язку із чим йому повідомлено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанова за порушення ПДР України, повідомлено де буде проводитися розгляд справи, тому доводи апелянта, що йому не було вручено повістки та не повідомлено про час та місце розгляду справи, апеляційний суд розцінює критично.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Як вбачається, з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи місцевим судом за допомогою судової повістки, яку було скеровано рекомендованим листом за адресую вул. Лісна, 38, с. Нагуєвичі, (а.с. 13), та за допомогою оголошення, яке було розміщене на сайті «Судова Влада України».
Аргументи апелянта, що він не керував транспортний засобом, а матеріали справи не містять доказів вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, описаними вище за текстом.
Твердження апелянта, що працівниками поліції під час складання протоколу не встановлено особу порушника, не перевірено його документи, не вручено йому копію протоколу, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер та не впливають на кваліфікацію дій водія.
Покликання апелянта на те, що він не керував транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє.
Як вбачається з рапорту працівника поліції, водія ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку із порушеннями ПДР України, а саме, що він не ввімкнув покажчик повороту, зазначена інформація підтверджується копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ББА №593202 від 25 січня 2025 року (а.с. 5), яка у встановленому законом порядку не оскаржена апелянтом.
Покликання апелянта на те, що протокол серії ААД №918970 від 25 січня 2025 року не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».
Також, апеляційний суд звертає увагу, що дії працівників поліції відповідно до вимог ст. 267 КУпАП не оскаржені водієм у вищестоящий орган чи до суду.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2025 року.
Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                 Партика І.В.