Справа № 350/984/24 
Провадження № 22-ц/4808/614/25 
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач):        Василишин Л. В.,
суддів:                                        Баркова В. М., Максюти І. О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у представника  ОСОБА_1 – адвоката Качана Андрія Анатолійовича на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2025 року, ухвалене в складі судді Бейка А. М. в селищі Рожнятові, у справіза позовомАкціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2024 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 08 липня 2013 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.
З моменту підписання вказаної анкети-заяви між банком та відповідачем був укладений договір в порядку частини першої статті 634 ЦК України, шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору.
На підставі анкети-зяави відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну карту, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшено до 75000 грн. Після отримання картки за умовами укладеного з банком договору ОСОБА_1 здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи, що свідчить про визнання ним факту укладення кредитного договору та погодження з його умовами.
Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримано ще п`ять карток. При цьому, в процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки – 40,8 %. Однак, відповідачу завжди були доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток. Крім того, у зв`язку із змінами у законодавстві 01 жовтня 2021 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому також наявна інформація про відсоткові ставки щодо кредитування по картковим рахункам. Будь-які заперечення щодо розміру відсоткової ставки останній не надавав банку.
У процесі користування рахунком відповідач також 01 жовтня 2021 року власноруч на планшеті підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримав додаткову кредитну картку, а також погодив інші суттєві умови користування кредитним рахунком. На момент підписання вказаної заяви заборгованість відповідача становила 25772,05 грн. Починаючи з 01 жовтня 2021 року відсотки нараховувались йому відповідно до підписаної ним заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3 у розмірі 40,8 %. У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, банк скасував відсоткову ставку у березні 2022 року, а в подальшому – з 01 квітня 2022 року відсоткову ставку поступово повернуто до погодженого розміру.
Отже, банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, водночас відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості, що свідчить про порушення ним своїх зобов`язань за договором.
Станом на 27 травня 2024 року у відповідача наявна заборгованість у розмірі 82387,55 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредита – 73973,89 грн; заборгованості за простроченими відсотками – 8413,66 грн.
Враховуючи викладене, представник АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 08 липня 2013 року у розмірі 82387,55 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2025 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 08 липня 2013 року у розмірі 82387,55 грн, а також 2422,40 грн судових витрат понесених позивачем за сплату судового збору.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив із того, що у паспорті споживчого кредиту визначено розмір відсотків за користування кредитними коштами, з яким відповідач погодився, та який застосовувався при нарахуванні заборгованості, крім того, відповідач вносив проплати та часково погашав кредит, будь-яких зауважень щодо нарахованої заборгованості, в тому числі щодо розміру відсотків, від нього до суду надходило, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ОСОБА_1  - адвокат Качан А. А. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його необґрунтованість та незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем в суді першої інстанції висловлювалися заперечення щодо заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», однак такі судом першої інстанції було проігноровано. Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що у матеріалах справи відсутні докази законності підстав для проведення банком списання коштів у вигляді нарахування процентів за користування кредитом, а також страхових платежів та комісії. Відповідач будь-якого договору страхування із позивачем не укладав та не надавав банку згоди на здійснення списання коштів на страхування. Крім того, незрозуміло за які конкретні дії банку відповідач сплачував комісію. Зазначене в сукупності призвело до умисного, свідомого збільшення суми заборгованості банком.
Представник апелянта просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити.
Позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Рокетська С. В. просить оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про всі умови кредитування та протягом тривалого часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про згоду з його умовами та підтверджує правомірність заявлених позовних вимог банку.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову в цій справі, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
Згідно з анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 08 липня 2013 року ОСОБА_1 погодився, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 76, том 1).
01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій міститься інформація щодо типу кредиту, суми/ліміту кредиту, строку кредитування, процентної ставки, пені, інших платежів (а.с. 58-69, том 1).
Крім того, до позовної заяви позивач долучив паспорт споживчого кредиту, в якій визначено умови кредитування. Паспорт споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 01 жовтня 2021 року року та у такому зазначено, що інформація зберігає чинність та є актуальною до 16 жовтня 2021 року (а.с. 53-57, том 1).
З наданої банком виписки за договором № б/н за період з 08 липня 2013 року по 30 травня 2024 року встановлено, що відповідач періодично знімав кредитні кошти, проводив розрахунки за придбані товари та здійснював погашення боргу (а.с. 33-51, том 1).
Дані про номера карток, дати їх відкриття та термін дії, отриманих ОСОБА_1 відображено у довідці АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.52, том 1).
Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), кредитні ліміти карткового рахунку за період 08 липня 2013 року по 01 листопада 2023 року неодноразово змінювалися (зменшувалися та збільшувалися найбільша сума кредитного ліміту - 75000,00 грн (а.с. 32, том 1).
Відповідно до розрахунків заборгованості за договором, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 27 травня 2024 року розмір загальної заборгованості за наданим кредитом становить 82387,55 грн, з якої: 73973,89 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8413,66 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Погашено заборгованості за поточним тілом кредита – 141959,81 грн, погашено заборгованості за простроченим тілом кредита – 8770,96 грн, погашено заборгованості по нарахованим відсоткам – 7861,91 грн, погашено заборгованості по простроченим відсоткам – 10272,48 грн (а.с.11-31, том 1).
На підтвердження умов кредитування до матеріалів позову долучено також Витяг з умов та правил надання банківських послуг (а.с.77-108, том 1).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За змістом статті 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідо із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертаючись до суду із позовом, банк, окрім тіла кредиту просив стягнути із відповідача також заборгованість за простроченими відсотками.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» виходив із того, що у паспорті споживчого кредиту визначено розмір відсотків за користування кредитними коштами, з яким відповідач погодився, та який застосовувався при нарахуванні заборгованості, крім того, відповідач вносив проплати та часково погашав кредит, будь-яких зауважень щодо нарахованої заборгованості від нього до суду надходило. Враховуючи наведене, суд виснував обґрунтованість заявлених позовних вимог. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 08 липня 2013 року, підписана відповідачем, містить лише загальну інформацію щодо останнього, водночас будь-які умови кредитування, зокрема щодо процентної ставки за користування кредитними коштами у такій відсутні. 
Посилання позивача в обґрунтування заявлених вимог на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті банку, та з яким нібито ознайомився відповідач, що підтвердив у анкеті-заяві свої підписом, колегія суддів уважає необгрунтованим.
Так, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву.
За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
До спірних правовідносин не можуть бути застосовані й правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на сайті позивача неодноразово могли змінюватися самим банком з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року.
Отже, банком не доведено правомірність нарахування та списання відсотків за користування кредитними коштами за період з моменту підписання відповідачем анкети-заяви та до 01 жовтня 2021 року.
01 жовтня 2021 року відповідач підписав нову заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також паспорт споживчого кредиту, в яких визначено умови кредитування. Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що у згадуваній заяві повідомлено позичальника про множинність варіантів умов кредитування, зокрема процентна ставка для карт Універсальна та карт Універсальна Gold, при цьому у заяві відсутнє документальне підтвердження того, яку картку отримав відповідач. Ба більше, у заяві міститься застереження, що процентна ставка обчислена на основі припущення.
Позивач долучив до позовних матеріалів довідку про види карток, отриманих відповідачем, однак докази про те, які конкретні погоджені сторонами умови щодо розміру процентів, порядку нарахування та сплати процентів, в тому числі, порядок їх зарахування по кожному виду карток, у справі відсутні.
Що стосується паспорта споживчого кредиту, то на думку колегії суддів, такий також не можна уважати доказом погодження сторонами умов кредитування.
По-перше, у наданому паспорті споживчого кредиту наявне застереження, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Тобто зазначений паспорт споживчого кредиту містить лише узагальнену інформацію про умови кредитування та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Окрім того, у паспорті вказано про те, що інформація, зазначена у ньому, зберігає чинність та є актуальною лише до 16 жовтня 2021 року, дата надання інформації – 01 жовтня 2021 року, тобто інформація була актуальною лише декілька днів. Водночас нарахування відсотків за користування кредитом банк здійснював відповідачу поза межами вказаного строку. 
За таких обставин, паспорт споживчого кредиту, який позивачем додано до позовної заяви, не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Сама по собі сплата певних платежів відповідачем не може свідчити про належне досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, про обізнаність з усіма умовами договору, оскільки банком не були дотримані вимоги закону щодо відповідного оформлення правовідносин. З огляду на це, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем доведено факт погодження сторонами у письмовому вигляді сплати процентів за користування кредитними коштами. 
Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що банк самостійно, без погодження із відповідачем збільшував розмір основної заборгованості, шляхом списання з рахунку відповідача не обумовлених умовами договору відсотків за використання кредитного ліміту та відносив їх на заборгованість за тілом кредиту.
Застосування такого алгоритму розрахунку суми боргу призвело до безпідставного, штучного збільшення обліковуваної суми (тіла) кредиту. 
При цьому, установити дійсний розмір тіла кредиту за наявними матерілами справи не видається за можливе, оскільки розрахунок заборгованості представлений позивачем розпочинається з 14 лютого 2014 року. Тоді як заява приєднання була оформлена 08 липня 2013 року і кошти банком видалавалися згідно виписки по рахунку вже з 22 липня 2013 року.
Тому слід констатувати, що позивач не довів належними доказами розмір заборгованості за спірним кредитом, що не враховано судом першої інстанції. При цьому, відповідач послідовно викладав свої заперечення з цього приводу.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що у суду були відсутні підстави для задоволення позовних вимог. 
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи викладене, колегія суддів уважає за необхідне задовольнити вимоги апеляційної скарги, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовити.
Згідно з частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи задоволення апеляційної скарги, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Качана Андрія Анатолійовича задовольнити.
Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                В. М. Барков
               І. О. Максюта