ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/625/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №692/1087/24 Категорія: 304090000 	ЧЕПУРНИЙ О. П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       30 квітня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Карпенко О.В., 
за участю секретаря Кофанової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Скользнєвої Валерії Владиславівни на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.06.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №100749594, який укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в ІТС товариства. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала проект цього кредитного договору разом з додатками, ознайомилася з усіма його умовами. Згідно з п.2.1. договору кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем.
27.10.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27102023, у відповідності до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників №2 від 27.10.2023 року до договору факторингу №27102023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 40250,00 грн., з яких:
-10000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу;
-29250,00 грн. – сума заборгованості за відсотками;
-1000,00 грн. – заборгованість за комісією;
-0,00 грн. – заборгованість за пенею.
Всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З 27.10.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
05.07.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №9169789, який укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в ІТС товариства. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала проект цього кредитного договору разом з додатками, ознайомилася з усіма його умовами. Згідно з п.2.1. договору кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем.
27.10.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27102023/1, у відповідності до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників №1 від 27.10.2023 року до договору факторингу №27102023/1, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 28175,00 грн., з яких:
-7000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу;
-20475,00 грн. – сума заборгованості за відсотками;
-700,00 грн. – заборгованість за комісією;
-0,00 грн. – заборгованість за пенею.
Всупереч вимогам кредитного договору відповідач також не виконала свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З 27.10.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
05 липня 2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5806269, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Згідно з п.п.2.1 договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.
15.11.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №15-11/2023, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» передало ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. З моменту отримання права вимоги, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості.
Відповідно до Реєстру боржників від 15.11.2023 року, відповідач має непогашену заборгованість за договором позики №5806269 від 05.07.2023 року в розмірі 22729,00 грн., з яких: 
-7000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу;
-15729,00 грн. – заборгованість за процентами за користування позикою.
Всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З 15.11.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
28 червня 2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №78154872. Згідно з п. 1 договору позики, позикодавець зобов`язався надати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму коштів у день закінчення строку позики та сплатити позикодавцеві плату від суми позики. Договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням ІТС, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». 
14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. З моменту отримання права вимоги, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості.
Відповідно до Реєстру боржників №13 від 21.12.2023 року, відповідач має непогашену заборгованість за договором позики №78154872 від 28.06.2023 року в розмірі 36000,00 грн., з яких: 
-9000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу;
-27000,00 грн. – заборгованість за відсотками.
Всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання прав вимоги позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором №100749594 в розмірі 40250,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. – сума заборгованості по основному боргу, 29250,00 грн. – сума заборгованості по відсоткам; 1000 грн. – заборгованість за комісією; за кредитним договором № 9169789 в розмірі 28175,00 грн., з яких: 7000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 20475,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; 700,00 грн. – заборгованість за комісією; за договором позики № 5806269 в розмірі 22729,00 грн., з яких: 7000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 15729,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 78154872 в розмірі 36000,00 грн., з яких: 9000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 27000,00 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за: - кредитним договором № 100749594 в розмірі 40250,00 грн.; - кредитним договором № 9169789 в розмірі 28175,00 грн.; - договором позики № 5806269 в розмірі 22729,00 грн.; - договором позики № 78154872 в розмірі 36000,00 грн., а всього 127154,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судові витрати в розмірі 3028,00 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання по кредитним договорам, тому підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача сума заборгованості за даними договорами.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 – адвокат Скользнєва В.В. подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Таким чином, надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації.
Крім того, в позові не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі, а також відповідно і користування ними, тому відсутні підстави для їх стягнення.
Щодо строку дії кредитних договорів № 100749594 від 29.06.2023 року та № 9169789 від 05.07.2023 року, то зазначає, що вони видані строком на 15 днів, водночас позивач нарахував відсотки поза межами строку кредитування.
Крім того, позивачем безпідставно стягнуто комісії за вказаними кредитними договорами, оскільки з умов договору неможливо визначити та встановити за які саме послуги надані банком, її стягнуто.
Щодо договору про споживчий кредит № 58062269 від 05.07.2023 року, то звертає увагу, що позивачем не надано доказів перерахування коштів відповідачу.
В частині кредитного договору № 78154872, вказує про те, що до позивача не перейшло належним чином право вимоги, адже договір про відступлення прав вимоги між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство з повернення боргів» №14/06/21 було укладено 14.06.2021 року в той час, коли кредитний договір між ТОВ «1 Безпечне агентство з повернення боргів» та ОСОБА_1 було укладено 28.06.2023 року, тобто більше ніж на 2 роки раніше, а ніж було укладено спірний договір позики.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказувало, що відповідач не позбавлений можливості надати докази, які підтверджують або спростовують отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.
На підтвердження заявлених позовних вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано копії відповідних договорів, договорів факторингу із відповідними додатками та розрахунки заборгованості за договорами, які відповідач жодним чином не спростувала.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи та судом першої інстанції встановлено наступні обставини.
Щодо договору про споживчий кредит №100749594 від 29.06.2023 року.
Відповідно до копії договору про споживчий кредит № 100749594 від 29.06.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, який укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в ІТС товариства. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала проект цього кредитного договору разом з додатками, ознайомилася з усіма його умовами. Згідно п.1.2. договору сума кредиту становить 10000,00 грн., кредит надається загальним строком на 105 днів з 29.06.2023 р. і складається з пільгового і поточного періодів, пільговий період складає 15 днів, а поточний 90 днів. До договору додано паспорт споживчого кредиту, який визначає основні умови кредитування та заяву на отримання кредиту №100749594. Отримання коштів відповідачем підтверджується платіжним дорученням №67511056 від 29.06.2023 року.
27.10.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27102023, у відповідності до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 від 27.10.2023 року до договору факторингу №27102023, заборгованість відповідача в розмірі 40250,00 грн., з яких:
-10000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу;
-29250,00 грн. – сума заборгованості за відсотками;
-1000,00 грн. – заборгованість за комісією;
-0,00 грн. – заборгованість за пенею.

Щодо договору про споживчий кредит №9169789 від 05.07.2023 року.
Відповідно до копії договору про споживчий кредит №9169789 від 05.07.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, який укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в ІТС товариства. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомився з наявними схемами кредитування, отримала проект цього кредитного договору разом з додатками, ознайомилася з усіма його умовами. Згідно п.1.2. договору сума кредиту становить 7000,00 грн., кредит надається загальним строком на 105 днів з 05.07.2023 р. і складається з пільгового і поточного періодів, пільговий період складає 15 днів, а поточний 90 днів. До договору додано паспорт споживчого кредиту, який визначає основні умови кредитування та заяву на отримання кредиту №9169789. Отримання коштів відповідачем підтверджується платіжним дорученням №104527784 від 05.07.2023 року.
27.10.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27102023/1, у відповідності до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників №1 від 27.10.2023 року до договору факторингу №27102023/1, заборгованість відповідача в розмірі 28175,00 грн., з яких:
-7000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу;
-20475,00 грн. – сума заборгованості за відсотками;
-700,00 грн. – заборгованість за комісією;
-0,00 грн. – заборгованість за пенею.

Щодо договору позики №5806269 від 05.07.2023 року.
05 липня 2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5806269, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до п.2.3.3. сума позики 7000,00 грн., строк позики до 23 вересня 2023 року (80 днів), дата надання позики 05 липня 2023 року, акційна процентна ставка, фіксована 1,86750 % на день, базова процентна ставка фіксована 2,49000% на день. До договору додано розрахунок та паспорт позики, який визначає основні умови надання коштів у позику. Зарахування коштів відповідачу підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
15.11.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №15-11/2023, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» передало ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. З моменту отримання права вимоги, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 15.11.2023 року та розрахунку заборгованості відповідач має непогашену заборгованість за договором позики №5806269 від 05.07.2023 року в розмірі 22729,00 грн., з яких:
-7000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу;
-15729,00 грн. – заборгованість за процентами за користування позикою.

Щодо договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78154872 від 28.06.2023 р.
Відповідно до копії договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78154872 від 28.06.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики. Відповідно до п.2.1 договору сума позики становить 9000,00 грн. строком на 30 днів, відсоткова ставка становить 2,5% фіксована. Дата надання позики 28.06.2023, дата повернення позики (останній день) 28.07.2023. Договір підписано відповідачем електронним підписом з електронним ідентифікатором. До даного договору додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які також підписані відповідачем електронним підписом з електронним ідентифікатором.
14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до додаткової угоди №14 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали додаткову угоду.
Згідно витягу з реєстру боржників №13 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 36000 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 21.12.2023 по 30.08.2024 року, відповідно до якого заборгованість за кредитним договором №78154872 від 28.06.2023 року в розмірі 36000,00 грн., з яких:
-9000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу;
-27000,00 грн. – заборгованість за відсотками.

Щодо порядку укладення кредитних договорів.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, встановивши, що кредитні договори укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка відповідачу не належить, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують.
Щодо стягнення відсотків за користування договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78154872 від 28.06.2023 року.
У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21) зазначено, що «у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18)».
Оскільки договором позики від 28.06.2023 року передбачено строк кредитування 30 днів, тобто до 28.07.2023 року, тому відсотки погоджені сторонами мають бути стягнуті саме за вказаний період.
Умовами долученого договору не передбачено пролонгацію договору позики, а тому стягнення відсотків за період понад вказаний строк є неправомірним.
Щодо розміру нарахування вказаних відсотків, то слід зауважити, що їх нарахування має відбуватися за базовою процентною ставкою у розмір 2,5% в день, оскільки позичальником допущено їх прострочення, що обумовлено сторонами у пункті 15 договору.
Таким чином розмір відсотків за користування договором позики №78154872 від 28.06.2023 р. становить 6750,00 грн. (9000 грн. х 2.5% х 30 дн.).
При цьому, колегія суддів зауважує, що всі інші нарахування відсотків проведені в межах строків кредитування узгоджених сторонами договорів.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1076 ЦК України відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом України «Про банки і банківську діяльність».
Згідно зі ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк. Банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.
Стверджуючи про те, що позивач не надав до суду доказів отримання боржником коштів, апелянт у той же час не звернув увагу на те, що перерахування коштів відбувається на рахунок боржника у банківській установі та до вказаних відомостей позивач доступу не має, оскільки такі відомості є даними клієнта банку, які не підлягають розголошенню.
У частині договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року та додаткової угоди до вказаного договору від 21.12.2023 року, укладених між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів»», то колегія суддів вважає їх належними доказами переходу прав вимог до боржника за договором позики №78154872 від 28.06.2023, при цьому керується наступним.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди №14 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 від 21 грудня 2023 року передбачено відступлення прав вимоги згідно з Реєстром боржників №13 від 21.12.2023 року, в якому зокрема, міститься інформація щодо заборгованості відповідача.
Отже, матеріалами справи підтверджено перехід права вимоги за вказаним договором позики до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Щодо стягнення комісій за договорами про споживчий кредит укладеними ОСОБА_1 із ТОВ «Мілоан»
Так, у договорах про споживчий кредит № 100749594 від 29.06.2023 року та №9169789 від 05.07.2023 року, укладеними ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» містяться умови про комісію за надання кредиту, за управління та обслуговування кредиту, а саме:
у пунктах 1.5, 1.5.1 та, зокрема, у пункті 2.2.1 визначено «позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату), вказаний в п. 1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною в п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 договору».
Аналіз змісту вказаних договорів, які є ідентичними щодо порядку нарахування комісії свідчить про те, що в них не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому ТОВ «Мілоан» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення договорів про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісії за надання кредиту, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Вказане відповідає змісту правової позиції Верховного Суду у справі №  582/202/22 від 09 жовтня 2024 року.
Отже, підстав для нарахування та стягнення комісії за такими договорами немає.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено з недотриманням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин у справі, а тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову. 
Щодо судового збору
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог товариства на 82,7%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання ним позовної заяви у розмірі 2505,29 грн. 
ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 4542,00 грн., а тому їй підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі 785,77 грн. (17,3% задоволено апеляційну скаргу).
Застосувавши зустрічне зарахування вимог, що передбачено частиною 10 статті 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий з бір у розмірі 1719,52 грн.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Скользнєвої Валерії Владиславівни – задовольнити частково.
Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року– скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за:
- кредитним договором № 100749594 - в розмірі 10000,00 грн. (тіло кредиту) та 29250,00 грн. (відсотки);
- кредитним договором № 9169789 - в розмірі 7000,00 грн. (тіло кредиту) та 20475,00 грн. (відсотки);
- договором позики № 5806269 - в розмірі 7000,00 грн. (тіло кредиту) та 15729,00 грн. (відсотки);
- договором позики № 78154872 - в розмірі 9000,00 грн. (тіло кредиту) та 6750,00 грн. (відсотки), а всього 105204,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати в розмірі 1719,52 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 01 травня 2025 року.

Судді