ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 р. 	Справа № 520/31161/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/31161/24
за позовом                 ОСОБА_1  
до                 ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства освіти і Науки України, Державного підприємства "Інфоресурс"                        
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач-1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Міністерства освіти і науки України (далі - відповідач-2, МОН України), Державного підприємства «Інфоресурс»  (далі - відповідач-3, ДП «Інфоресурс»), в якому просив: 
- визнати протиправними та скасувати дії МОН України та ДП «Інфоресурс» щодо формування довідки здобувача освіти за Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі - Електронна база або ЄДЕБО) № 223778 від 29.08.2024 із зазначенням відомостей про послідовність отримання ним  освіти «Ні, порушує»;
- зобов`язати МОН України та ДП «Інфоресурс» внести зміни до відомостей, що містяться в ЄДЕБО, щодо порушення ним черговості здобуття освіти, визначеної ст. 10 Закону України від 05.09.2017 № 2145-VIII  «Про освіту» (далі – Закон України № 2145-VIII), а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України № 2145-VIII - вказати «Так, не порушує»;
- визнати протиправною відмову відповідача-1 у наданні йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України від 21.10.1993 № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі – Закон України № 3543-ХІІ)
- зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути його заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 Закону України № 3543-ХІІ, надати йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України № 3543-ХІІ на строк дії відповідних законних підстав, про що видати йому відповідний офіційний документ.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 позов залишено без задоволення. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, вважаючи його необґрунтованим і незаконним, просив суд рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що Законом України № 3543-ХІІ  чітко встановлена вимога для не призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, яка полягає у тому, що особа наразі здобуває рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти. 
Звернув увагу, що Законом України №2145-VІІІ чітко передбачено умову здобуття рівня освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, при цьому обов`язковою характеристикою є завершеність етапу освіти. 
Вважає, що ним не було здобуто освітнього рівня вищої освіти бакалавра з напрямів Мікро- та наноелектроніка та Акустотехніка Харківського національного університету радіоелектроніки, оскільки був відрахований за невиконання вимог навчального плану 01.07.2013 та 29.12.2014 відповідно. 
Зазначив, що позивач з 01.09.2024 здобуває у Харківському державному професійно-педагогічному фаховому коледжі імені В.І. Вернадського вищу освіту за освітньо-професійним ступенем «фаховий молодший бакалавр» на підставі раніше здобутого освітньо-кваліфікаційного рівня «Кваліфікований робітник». 
Таким чином, вважає, що оскільки Законом України № 3543-ХІІ  встановлено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України № 2145-VIII, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури, то є достатні підстави для задоволення позову.
Відповідачем-3 подано відзив на апеляційну скаргу, а якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В обґрунтування зазначив, що ДП «Інфоресурс» не є суб`єктом владних повноважень, тобто не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, не здійснює публічної владні управлінські функції, не надає адміністративні послуги, законами України не передбачено випадків здійснення Відповідачем-3 владних повноважень. Відповідач-3 законодавчо не вповноважений владно керувати поведінкою Позивача, а останній відповідно не зобов`язаний виконувати вимоги Відповідача-3.
Повідомив, що власником ЄДЕБО є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки, а порядок функціонування ЄДЕБО визначено Положенням про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 08.06.2018 № 620, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.10.2018 за № 1132/32584 (далі – Положення №620), а відповідач-3 лише забезпечує функціонування ЄДЕБО у порядку, визначеному Відповідачем-2. Функції технічного адміністратора ЄДЕБО, передбачені в Положенні, не відносяться до владних повноважень.
Вважає, що формування та видача довідок про здобувача освіти за даними ЄДЕБО за формою, визначеною додатком 9 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі – Порядок № 560), не відноситься до компетенції Відповідачів. Вчинення зазначених дій відноситься до компетенції закладів освіти. 
Відповідачем-2 подано відзив на апеляційну скаргу, а якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В обґрунтування зазначив, що виходячи із системного тлумачення норм Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII (далі - Закон України № 1556-VII), Закону України №2145-VІІІ та Закону України № 3543-ХІІ, за результатами та по факту завершення долучення особи до освітнього процесу (навчання) у формі навчальних занять, самостійної роботи чи практичної підготовки в будь-якому обсязі (етапу освіти), у такої особи формуються знання, уміння, навички компетентності на відповідному рівні вищої освіти. Як наслідок, особа, яка долучалася до таких заходів, має здобуту освіту на відповідному рівні вищої освіти незалежно від форми та обсягів такого долучення. 
Крім того, вважає, що повторне зарахування на тому самому рівні національної рамки кваліфікації означає, що особа знову формуватиме такі знання, уміння, навички та загальні компетентності на тому самому рівні освіти. У термінах визначення послідовності здобуття освіти це свідчить про здобуття освіти в непослідовному порядку. Саме тому у довідці, сформованій на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО у відповідному поле буде зазначено «Ні, порушує». 
Звернув увагу суду, що не вважається порушенням послідовності здобуття освіти у разі, якщо здобувача освіти було поновлено на навчання або переведено з іншого закладу освіти, а попереднє навчання було за таким же рівнем, що й поточне навчання.
Також повідомив, що на МОН України як на розпорядника ЄДЕБО покладено організаційні та контролюючі функції ведення цієї електронної бази, а на ДП "Інфоресурс" як на технічного адміністратора ЄДЕБО - виключно технічні функції.
Відповідачем-1 подано відзив на апеляційну скаргу, а якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В обґрунтування зазначив, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки відповідно до Порядку № 560, розгляд заяв проводиться Комісією з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, яка утворюється при ІНФОРМАЦІЯ_3 , та є самостійним та незалежним суб`єктом владних повноважень.
У додаткових поясненнях по справі позивач заперечував проти наданих пояснень відповідача-3, щодо того, що ДП "Інфоресурс" не є суб`єктом владних повноважень, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.05.2020 по справі №761/9550/17.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовозобов`язаним згідно із Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII  «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон України №2232-ХІІ).
Відповідно до Витягу з Наказу Харківського державного професійно-педагогічного фахового коледжу імені В.І. Вернадського від 14.08.2024 № 153 позивач з 01.09.2024 зарахований студентом першого курсу денної форми навчання за кошти фізичних осіб за спеціальністю 015 Професійна освіта / 015.37 Аграрне виробництво, переробка сільськогосподарської продукції та харчові технології, освітньо-професійна програма: Експлуатація та ремонт машин і обладнання агропромислового виробництва, освітньо-професійний ступінь «фаховий молодший бакалавр».
03.10.2024 з метою отримання відстрочки від призову на військову службу  під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України № 3543-ХІІ представником позивача засобами поштового зв`язку направлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації заяву за формою згідно із Додатком № 4 до Порядку № 560.
До заяви позивачем додано довідку здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №223778 від 29.08.2024, яка сформована на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, де у відповідному полі зазначено «Ні, порушує», що означає, що позивач порушує послідовність здобуття освіти, визначену ст. 10 Закону України № 2145-VIII.
В позовній заяві позивачем вказано, що відповідач-1 письмової відповіді на заяву не надав, проте в телефонному режимі повідомив про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України № 3543-ХІІ  з посиланням на Довідку здобувача освіти за даними ЄДЕБО № 223778 від 29.08.2024, в якій вказано про порушення позивачем послідовність здобуття освіти, визначену ст. 10 Закону України № 2145-VIII.
Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо  формування та Довідки за даними ЄДЕБО № 223778 від 29.08.2024 та відмови у наданні йому відстрочки, позивач  звернувся до суду із цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено послідовність здобуття рівнів освіти, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України № 2145-VIII, оскільки він вже здобував освіту за рівнем, який був вищий наявного у нього рівня освіти, отримував необхідні освітні послуги, які забезпечували, зокрема, формування знань, умінь, навичок та загальних компетентностей на відповідному рівні вищої освіти, тому довідка про здобувача освіти за даними ЄДЕБО № 223778 від 29.08.2024 сформована та видана ДП «Інфоресурс» правомірно, на підставі чого дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправної відмови відповідача-1 у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України № 3543-ХІІ  та зобов`язання повторно розглянути заяву про надання відстрочки.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України № 3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України № 2145-VIII, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Пунктом  62 Порядку № 560, добувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України № 2145-VIII, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5. Здобувачі освіти, які навчаються за державним замовленням у закладах освіти із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління МВС та ДСНС, для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти за формою, визначеною у додатку 9, видану закладом освіти із специфічними умовами навчання.
Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2145-VIII, рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.
Згідно із ч. 2 ст. 10 Закону України № 2145-VIII,  рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Частиною 2 ст. 17 Закону України № 2145-VIII встановлено, що рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.
Відповідно до  ч. 1-3 ста. 40 Закону України № 2145-VIII, після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту. Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності. Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Згідно із ч. 1, 2, 3, 4 ст. 5 Закону України №1556-VII, підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень. Початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування типових спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності. Перший (бакалаврський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування складних спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності. Другий (магістерський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування задач дослідницького та/або інноваційного характеру у певній галузі професійної діяльності. Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: молодший бакалавр;  бакалавр;  магістр;  доктор філософії/доктор мистецтва.
Згідно із ст. 7 Закону України №1556-VII, єдиним документом, що підтверджує той факт, що особа успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію є диплом про вищу освіту. 
Оскільки, позивач не отримав свого часу диплом «бакалавр» вважається, що він не пройшов та не виконав відповідну освітню програму за цим рівнем, а тому відсутні перешкоди для його повторного зарахування для навчання за цим рівнем вищої освіти.
Аналіз  вищевказаних норм законодавства вказує, що особа вважається такою, що здобула певний рівень освіти та набула знань і навичок, які відповідають такому рівню у разі завершення нею навчання за відповідною освітньо-кваліфікаційною програмою, виконання відповідної освітньої програми та проходження атестації. Здобуття рівня освіти має підтверджуватися відповідним документом про вищу освіту.
Судовим розглядом встановлено,  що відповідно з інформацією в ЄДЕБО позивач здобув наступні рівні освіти: 24.06.2010 здобув свідоцтво про базову загальну середню освіту серія НОМЕР_1 , видане Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №49 Харківської міської ради Харківської області, що свідчить про здобуття ним рівня базової середньої освіти.
11.05.2012 позивач здобував атестат про повну загальну середню освіту серія НОМЕР_2 , видане Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №49 Харківської міської ради Харківської області, що свідчить про здобуття ним рівня профільної середньої освіти.
01.09.2012 позивач зарахований на навчання до Харківського національного університету радіоелектроніки для здобуття освітнього рівня вищої освіти бакалавр за напрямом Мікро- та наноелектроніка і був відрахований з цього закладу освіти 01.07.2013 за невиконання вимог навчального плану. 
01.09.2014 позивач повторно зарахований для здобуття освітнього ступеня бакалавра до Харківського національного університету радіоелектроніки за напрямом Акустотехніка та був відрахований з цього закладу освіти 29.12.2014 за невиконання вимог навчального плану. 
28.06.2024 позивач здобув диплом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_3 , виданий Закладом професійної (професійно-технічної) освіти «Чугуївський регіональний центр професійний освіти Харківської області», що свідчить про здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «Кваліфікований робітник».
01.09.2024 позивач згідно із витягом з наказу Харківського державного професійно-педагогічного фахового коледжу імені В.І. Вернадського від 14.08.2024 № 153 зарахований студентом першого курсу денної форми навчання за кошти фізичних осіб за спеціальністю 015 Професійна освіта / 015.37 Аграрне виробництво, переробка сільськогосподарської продукції та харчові технології, освітньо-професійна програма: Експлуатація та ремонт машин і обладнання агропромислового виробництва, освітньо-професійний ступінь «фаховий молодший бакалавр».
Тобто,  позивач не завершував навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, не отримував диплома бакалавра, як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму, оскільки відрахування означає, що позивачем не було завершено перший (бакалаврський) рівень вищої освіти як наступний етап (рівень) освіти.
Таким чином,  оскільки позивач не завершив навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра, його зарахування на навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «фаховий молодший бакалавр» не може вважатися порушенням послідовності здобуття освіти, визначеної ст. 10 Закону України № 2145-VIII.
Щодо листа Міністерства освіти і науки України № 1/9758-24 від 03.06.2024 колегія суддів зазначає наступне.
03.06.2024 Міністерство освіти і науки України надіслало керівникам закладів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, Міністерству оборони України та ДП "Інфоресурс" листа № 1/9758-24 від 03.06.2024, яким роз`яснило особливості правильного формування довідки про здобувача освіти на основі даних ЄДЕБО.
Вищевказаним листом керівників закладів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, Міністерство оборони України та ДП «Інфоресурс» поінформовано, що з метою реалізації п. 62 Порядку № 560, здійснено доопрацювання програмного забезпечення ЄДЕБО для забезпечення закладам освіти можливості формування в ЄДЕБО довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО за формою, визначеною додатком 9 до Порядку.
У вказаному листі, зокрема, зазначено, що не вважається порушенням послідовності наступне здобуття освіти: 1) здобувача освіти було поновлено на навчання або переведено з іншого закладу освіти (в історії поточного навчання перший статус "Поновлено", "Поновлено (з іншого ЗО)", "Переведено (з іншого ЗО)"), а попереднє навчання (запис про яке у статусі "Відраховано із ЗО") було за таким же рівнем, що й поточне навчання (аналогічно, якщо поточне навчання - за ОПС фахового молодшого бакалавра, а попереднє - за ОКР молодшого спеціаліста, або поточне навчання - за ОС бакалавра (на основі ПЗСО), а попереднє - за ОС магістра (на основі ПЗСО)). При цьому, в записах про попереднє навчання рік початку навчання не менше року початку поточного навчання. Як виключення, рік початку навчання не порівнюється, якщо особу було відраховано до дати початку навчання або з причиною "За невиконання вимог навчального плану та графіка навчального процесу (після зарахування не приступили до занять протягом 10 днів)". Наприклад: здобувач освіти у 2021 році вступив для здобуття ОС бакалавра та був відрахований у 2023 році. У 2024 році повторно вступив (був зарахований) для здобуття ОС бакалавра. У Довідці буде зазначено "Ні, порушує".
Проте, колегія суддів зазначає, що Законом України № 2145-VIII та Законом України №1556-VII встановлено, що єдиним документом, який підтверджує здобутий особою рівень вищої освіти, є сам документ про вищу освіту, а листи міністерств є службовою кореспонденцією, вони не є нормативно-правовими актами, а  носять лише  роз`яснювальний та інформаційний  характер. 
Щодо способу захисту порушеного права позивача колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 8 Закону України №1556-VII,  засади функціонування ЄДЕБО визначаються законодавством. Інформація про здобувачів освіти та працівників закладів вищої освіти, що міститься у ЄДЕБО, надається безоплатно центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, для використання у статистичних цілях.
Статтею 74 Закону України № 2145-VIII  встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).
Електронна база містить такі складові: Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних, науково-педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників (далі - публічні електронні реєстри у сфері освіти).
Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - держатель Електронної бази) є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.
Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.
Створення, ведення та адміністрування Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти здійснюються відповідно до цього Закону та законів України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», «Про захист персональних даних», «Про авторське право і суміжні права» та «Про публічні електронні реєстри».
Суб`єктами ведення Електронної бази є, зокрема, держатель та адміністратор Електронної бази.
Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.
Згідно із п. 5 розділу І Положення № 620 власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором ДП "Інфоресурс", що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО. Розпорядник ЄДЕБО є володільцем інформації, що міститься в ЄДЕБО.
Відповідно до  п. 2 розділу III Положення № 620, інформація вноситься до ЄДЕБО за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення ЄДЕБО або спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується уповноваженими суб`єктами, узгодженого з технічним адміністратором ЄДЕБО.
Відповідно до  п. 1 розділу IV Положення № 620, розпорядник ЄДЕБО: 1) вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; 2) здійснює контроль за забезпеченням захисту інформації в ЄДЕБО згідно із законодавством; 3) використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; 4) вносить до ЄДЕБО інформацію щодо: - ліцензування (рішення про видачу, анулювання ліцензій на провадження освітньої діяльності, звуження, розширення освітньої діяльності) суб`єктів освітньої діяльності відповідно до ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності; - результатів перевірок, ініційованих розпорядником ЄДЕБО, щодо дотримання суб`єктами освітньої діяльності - ліцензіатами ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності; - акредитації спеціальностей, напрямів підготовки у закладах освіти, освітньо професійних програм, за якими здійснюється підготовка здобувачів освітньо кваліфікаційного рівня "молодший спеціаліст", а також освітньо-професійних програм у сфері фахової перед вищої освіти (до затвердження положення про акредитацію освітньо-професійних програм у сфері фахової передвищої освіти); - іншу інформацію, визначену законодавством; 5) забезпечує верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначеної підпунктами 1, 2 пункту 8, абзацами п`ятим - сьомим підпункту 1 та підпунктом 4 пункту 9 розділу III цього Положення, що підтверджується накладенням кваліфікованого електронного підпису; 6) встановлює вимоги до апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО; 7) визначає: - перелік інформації, доступ до якої надається уповноваженим суб`єктам; - вартість послуг з організації та підтримання доступу до ЄДЕБО, а також інших послуг, пов`язаних з ЄДЕБО та її реєстрами, що надаються технічним адміністратором ЄДЕБО.
Аналіз вищевикладених норм законодавства вказує, що  власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є МОН України, а технічним адміністратором - ДП «Інфоресурс», що належить до сфери управління МОН України.
Обробка і захист інформації здійснюються в ЄДЕБО відповідно до вимог законодавства у сфері захисту інформації, що перебуває у власності держави.
Таким чином,  МОН України та Технічний адміністратор Єдиної державної електронної бази з питань освіти - ДП "ІНФОРЕСУРС" мають повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою ст. 10 Закону України № 2145-VIII щодо позивача.
Враховуючи  вище викладені обставини, колегія вважає протиправними дії МОН України та ДП «Інфоресурс» щодо формування довідки здобувача освіти за даними ЄДЕБО №223778 від 29.08.2024 із зазначенням відомостей про послідовність отримання освіти ОСОБА_1 «Ні, не порушує» та зобов`язання внести зміни до даних, що містяться в ЄДЕБО щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної ст. 10 Закону України № 2145-VIII, а саме: в розділі "На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2  ст. 10 Закону України  2145-VIII  вказати - "Так, не порушує", як наслідок позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною відмови ІНФОРМАЦІЯ_5 у наданні відстрочки від призову та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 22 Закону України №3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Згідно із абз. 3 ч. 5 ст. 22 Закону України №3543-ХІІ порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначається Порядком № 560.
Цей Порядок визначає, зокрема процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Так, у розділі «Надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення» вказаного Порядку №560 чітко передбачено алгоритм дій районного ТЦК:
Відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Відповідно до п. 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується автоматично, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.
Отже, колегія суддів зазначає, що територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки, після отримання від позивача заяви та документів, повинен розглянути зазначене питання та прийняти рішення про надання відстрочки чи про її відмову.
Як наслідок, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України №3543-ХІІ. 
З урахуванням вище зазначеного, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 слушними, а позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком  11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із приписами п.2 ч.1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 5, 7, 242, 311, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 по справі № 520/31161/24 - скасувати.
Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства освіти і Науки України, Державного підприємства "Інфоресурс" - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України та Державного підприємства «Інфоресурс» щодо формування довідки здобувача освіти за Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 223778 від 29.08.2024 із зазначенням відомостей про послідовність отримання ОСОБА_1 освіти «Ні, порушує»;
Зобов`язати Міністерство освіти і науки України та Державне підприємство «Інфоресурс» внести зміни до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної ст. 10 Закону України від  05.09.2017  №  2145-VIII  «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України від   05.09.2017   №   2145-VIII  «Про освіту» - вказати «Так, не порушує»;
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 Закону України від 21.10.1993 № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
В іншій частині позовних вимог - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк