ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 810/4596/17                                                   Суддя першої інстанції: Жукова Є.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 травня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Судді-доповідача                    Файдюка В.В.,
Суддів                                        Епель О.В.,
                                                  Мєзєнцева Є.І.,
При секретарі                              Масловській К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :
У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» (далі - позивач, ТОВ «Сільпо-Фуд») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці ДФС, у подальшому заміненої на правонаступника Київську митницю Держмитслужби (далі - відповідач, Київська митниця), про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці від 05.07.2017 №UA125220/2017/010037/2 про коригування митної вартості товарів.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19.02.2018 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018 апеляційну скаргу ТОВ «Сільпо-Фуд» залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.02.2018 - без змін.
Постановою Верховного Суду від 06.03.2024 касаційну скаргу ТОВ «Сільпо-Фуд» задоволено частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.02.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що судами не було досліджено документи, надані декларантом до митної декларації та додаткових пояснень, з метою підтвердження чи спростування висновків митного органу, викладених в оспорюваному рішенні. Також, за позицією Верховного Суду, суди не надали оцінку сумнівам митного органу у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів, не дослідили та не надали оцінку доводам сторін і наданим доказам щодо наявності або відсутності у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Викладене, за висновками суду касаційної інстанції, свідчить, що без дослідження всіх обставин, які слугували підставою для прийняття спірного рішення, неможливо встановити його правомірність, у зв`язку з чим під час нового розгляду судам необхідно дослідити дійсні обставини прийняття рішення про коригування митної вартості товару, імпортованого позивачем, та джерела інформації, використані митним органом для визначення митної вартості.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 позов задоволено. 
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були надані відповідачу всі необхідні документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості спірного товару, у той час як митним органом не наведено конкретних обставин, які саме викликали сумніви у заявленій декларантом митній вартості імпортованого товару. Крім того, суд зауважив, що відповідачем не було обґрунтовано необхідність застосування саме резервного методу визначення митної вартості товару.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Свою позицію обґрунтовує тим, що судом не було надано належної оцінки виявленим під час митного оформлення товару розбіжностям та невідповідностям умов оригіналу контракту та його перекладу, а також відсутності документально підтверджених витрат на страхування, що унеможливлювало достеменно встановити всі складові заявленої митної вартості. Відтак, встановлені розбіжності, а також ненадання декларантом всіх запитуваних митним органом документів й зумовило правомірне коригування митної вартості за резервним методом.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Приймаючи до уваги, що від учасників справи не надійшло клопотань про розгляд справи за їх участі, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.11.2016 між ТОВ «Сільпо-Фуд» та Компанією «AIMON GROUP LIMITED» (Китай) укладено контракт купівлі-продажу товарів № 1500.
Декларантом позивача ОСОБА_1 була подана до митного оформлення електронну митну декларацію від 03.07.2017 №UA125220/2017/706024 на товари, а саме «№ 1 посуд столовий/кухонний, з кам`яної кераміки: - арт.701405 тарілка обідня 25,6 см, - 1746 шт. 97 кор., - арт., 701413 тарілка обідня 25,6 см, - 1350 шт. 75 кор., - арт. 701417 тарілка обідня 25,6 см, - 1746 шт. 97 кор., - арт. 668008 тарілка 21,2 см, - 1680 шт. 35 кор. - арт. 668009 миска 14,8 см. - 1680 шт. 35 кор. - арт. 668010 миска 19,8 см, - 360 шт. 15 кор. - арт. 668011 чашка 360 мл, - 1536 шт, 32 кор. - арт. 668012 тарілка обідня 27,2 см, - 816 шт 34 кор. - арт. 668013 тарілка 21,2 см, - 528 шт 11 кор. - арт. 668014 миска 14,8 см, - 1200 шт 25 кор. - арт. 668015 миска 19,8 см, - 1872 шт 78 кор. - арт. 668016 чашка 360 мл, - 1152 шт. 24 кор. - арт. 668019 миска 14,8 см, - 1584 шт, 33 кор. - арт. 668020 миска 19,8 см, - 984 шт. 41 кор. - арт668021 чашка 360 мл, - 1584 шт., 33 кор. - арт. 668023 тарілка 21,2 см, - 864 шт, 18 кор. - арт. 668025 миска 19,8 см, - 1056 шт, 44 кор. - арт. 701429 чашка 8,59 см, - 3600 шт, 100 кор. виробник: ХЖС (Шеньчжень) Ко., Лімітед. Країна виробництва: СN.; № 2 посуд столовий/кухонний, з кераміки: - арт. 701406 тарілка 18,9 см, - 1080 шт., 30 кор. - арт. 701409 тарілка обідня 25,6 см, - 1746 шт. 97 кор. - арт. 701411 миска 14,6 см, - 2844 шт. 79 кор. - арт. 701412 кружка 400 мл, - 180 шт. 5 кор. - арт. 701414 тарілка 18,9 см,- 1656 шт. 46 кор. - арт. 701415 миска 14,6 см, - 1800 шт 50 кор. - арт. 701416 кружка 400 мл, - 1800 шт 50 кор. - арт. 701418 тарілка 18,9 см, - 360 шт, 10 кор. - арт. 701419 миска 14,6 см, - 2196 шт, 61 кор. - арт.701420 кружка 400 мл, - 1080 шт., 30 кор. виробник: ХЖС (Шеньчжень) Ко., Лімітед. Країна виробництва: CN.; № 3 посуд кухонний/столовий, з фаянсу або тонкої кераміки: - арт.701410 тарілка18,9 см, - 2412 шт, 67 кор. - арт. 701421 тарілка обідня 25,6 см, - 324 шт., 18 кор. - арт. 701423 супниця 20,7 см, - 324 шт., 9 кор. - арт.701424 кружка 480 мл, - 324 шт., 9 кор. - арт. 701425 тарілка обідня 25,6 см, - 306 шт., 17 кор. - арт. 701426 тарілка 20 см, - 648шт, 18 кор. - арт.701427 супниця 20,7 см, - 756 шт, 21 кор. виробник: ХЖС (Шеньчжень) Ко., Лімітед. Країна виробництва: CN.
До вказаної митної декларації були додані такі документи (із зазначенням коду класифікатора документів під яким відповідно ідентифікуються документи у п. 44. вантажно-митної декларації): пакувальний лист (0271); інвойс (0380); коносамент (0705); міжнародна автомобільна накладна (CMR) (0730); декларація про походження товару (0862); висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи (1505); бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару (3004); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (3016); некласифікований документ, що підтверджує заявлену митну вартість (прайс-лист) (3022); страховий поліс (3530); зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів (4100); договір страхування (4200); договір про перевезення (4301); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (5501); інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару (5503); комерційна пропозиція (9000); лист (9000).
Того ж дня митним органом було направлено електронні повідомлення про необхідність подачі таких додаткових документів, як: оригінал зовнішньоекономічного договору (контракту) або документу, який його замінює та додатки (специфікації) до нього; якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями.
Листом від 04.07.2017 № 833 ТОВ «Сільпо-Фуд» направило такі документи Київській митниці: прайс-лист б/н від 05.04.2017; комерційну пропозицію № 05.05.17 від 05.05.2017; висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями № Ц-558 від 04.07.2017.
Позивач визначив митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту.
Заявлена митна вартість на товар № 1 становила 0,74 доларів США, на товар № 2 - 0,9 доларів США, на товар № 3 - 0,92 доларів США.
Однак, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості відповідачем було встановлено, що надані до митного оформлення документи містили розбіжності та/або містять наявні ознаки підробки, а також в них були відсутні усі необхідні відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості, у зв`язку з чим, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 125220/2017/010037/2 від 05.07.2017 за резервним методом.
Вважаючи вказане рішення Київської митниці протиправним, ТОВ «Сільпо-Фуд» звернулося до суду із вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Приписи ч. 1 ст. 52 МК України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Положення ч. 1 ст. 53 МК України визначають, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
При цьому документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій та шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).
Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.
Згідно ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Надаючи оцінку висновкам Київської митниці про неможливість підтвердження митної вартості товару, з якими не погодився суд першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Як вбачається з матеріалів справи, у графі 33 рішення про коригування митної вартості товару вказано, що надані на підтвердження заявленої митної вартості документи мають розбіжності та/або мають ознаки підробки, зокрема:
1) згідно розділу 5 «Порядок поставки товару» (п. 5.4.4) зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів від 17.11.2016 №1500 постачальник разом із товаром має передати покупцю визначений пакет документів, серед яких є сертифікат про походження форми EUR-1 (який подається до митного оформлення тільки з товарами, виробленими в країнах Європейського Союзу), а також в розділі 7 «Маркування» (п. 7.2.) передбачено, що товари мають відповідати стандартам та нормам Європейського Союзу для таких товарів. Англійська версія контракту відповідає українській. Англійська версія контракту відповідає українській. Також в розділі 11 «Інші умови» (п. 11.14.) відсутні зразки факсимільних підписів представників як покупця, так і продавця. В оригіналі, представленому представником ТОВ «Сільпо-Фуд» всі вищеперераховані розбіжності наявні. Договір укладено з AIMON GROUP LIMITED, 6/F KAM SANG BUILDING, 257 DES VOEUX ROAD, CENTRAL, CHEUNG WAN, HONG KONG, P.R. CHINA (Китай), тому вищезгадані пункти в договорі не можуть бути присутні. Відбиток печаток продавця та покупця знаходяться на окремому листку, що дає можливість змінювати загалом весь текст контракту;
2) згідно розділу 6 «Порядок розрахунків» (6.1) договору на перевезення №1763 від 07.11.2016 в англомовній версії передбачено надання рахунку за фрахт та послуги розвантаження у день прибуття судна. В російськомовній версії ж цей пункт просто видалено;
3) прайс-лист, який був наданий додатково, складний AIMON GROUP LIMITED, а виробником товарів є ХЖС (Шеньчжень) Ко., Лімітед, згідно графи 31 митної декларації - це не відповідає вимогам ч. 2 ст. 53 МК України.
При складанні експертного висновку від 04.07.2017 №Ц-558, згідно п. 6 використовувалися документи, що мають розбіжності (контракт), а у п. 9 зазначено, що контрактну вартість товару підтверджено з урахуванням цінової пропозиції виробника. Проте, комерційна (цінова) пропозиція від 05.05.2017, комерційна пропозиція №05/05/2017, надані іноземним контрактоотримувачем AIMON GROUP LIMITED, який у свою чергу не є виробником товару.
Отже, за висновками Київської митниці, зазначені вище документи не містять достовірний та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості та містять розбіжності, тому відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. З метою усунення виявлених розбіжності та підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог ч. 3 ст. 53, ст. ст. 54, 57 МК України додаткові документи згідно переліку, викладеному в електронному повідомленні. Однак у строк, встановлений ч. 3 ст. 53, п. 2 ч. 2 ст. 255 МК України, декларантом надано додаткові документи не у повному обсязі. При цьому надані додатково документи не усувають виявлені розбіжності та не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, оскільки містять додаткові розбіжності, зокрема:
- не надана митна декларація країни відправлення;
- надані на вимоги митного органу прайс-лист та комерційна пропозиції не від виробника товарів, що суперечить ч. 2 ст. 53 МК України;
- декларант відмовився надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, та рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- не надані виписки з бухгалтерської документації, що стосується раніше імпортованих товарів. 
Отже, за висновками відповідача, подані декларантом основні та додаткові документи не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості та містять розбіжності, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України.
У зв`язку з викладеним посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України. За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст. ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору, та відсутність інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних за характеристиками товарів, вироблених в тій же країні, що і спірний товар (ст. 61 МК України). При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не було надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому за умовами ст. ст. 62, 63 МК України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митному органі така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не було надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей у даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч. 2 ст. 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу - резервного. Однак, декларантом під час проведення з ним консультацій, додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про необґрунтованість твердження Київської митниці щодо відсутності можливості обрахувати митну вартість товару за першим методом у зв`язку з відсутністю деяких документів та розбіжностей у них, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Твердження відповідача про те, що у контракті, на підставі якого позивачем імпортувався товар, вказано сертифікат про походження форми EUR-1, що застосовується лише для товарів країн ЄС, а не Китаю, що стало однією з підстав для коригування заявленої митної вартості, є необґрунтованими, оскільки такі положення Контракту жодним чином не впливають на правильність визначення ТОВ «Сільпо-Фуд» митної вартості імпортованої продукції за ціною контракту, тим більше, з урахуванням того, що митному органу було надано сертифікат походження такого товару саме з Китаю.
При цьому судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що сертифікат про походження товару форми EUR-1 є документом, призначеним для застосування до тарифів преференцій, але у даному випадку преференції не застосовувалися, що також вказує на безпідставність зазначених доводів митного органу і на поверхневість дослідження поданих позивачем документів при здійсненні митних формальностей.
Висновки контролюючого органу про те, що у розділі 11 контракту відсутні зразки факсимільних підписів, а також, що відбитки печаток знаходяться на іншому аркуші також, на переконання судової колегії, жодним чином не спростовують правильності визначення позивачем заявленої митної вартості за першим методом.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено раніше, ТОВ «Сільпо-Фуд» на вимогу митного органу подавався оригінал вказаного контракту, тобто Київська митниця мала реальну можливість встановити автентичність поданих декларантом документів і звірити їх з оригіналом.
Посилання контролюючого органу на те, що при складанні експертного висновку від 17.07.2017 № Ц-451 використовувалися документи, що мають розбіжності та не містять достовірних і об`єктивних даних, колегія суддів також вважає такими, що не можуть бути покладені в основу рішення про коригування митної вартості, оскільки становлять лише суб`єктивні судження за відсутності жодних належних і допустимих у розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України доказів, зокрема недійсності даного експертного висновку. До того ж експертний висновок не відноситься до основних документів, які підтверджують митну вартість товару, і такий висновок носить виключно консультаційний характер.
Доводи Київської митниці про те, що поданий ТОВ «Сільпо-Фуд» прайс-лист складений безпосередньо його контрагентом, а не товаровиробником, є безпідставними, оскільки імпортування товару здійснювалося позивачем саме на підставі правовідносин з його контрагентом, а не з товаровиробником, а тому такі обставини не можуть слугувати підставою для коригування заявленої митної вартості.
Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.
Щодо доводів відповідача, що згідно розділу 6 «Порядок розрахунків» (6.1) договору на перевезення № 1763 від 07.11.2016 в англомовній версії передбачено надання рахунку за фрахт та послуги розвантаження у день прибуття судна, проте в російськомовній версії цей пункт видалено, колегія суддів зазичає, що вказані доводи жодними доказами не підтверджено.
Окрім того, пунктом 12.3. цього договору передбачено, що при тлумаченні договору, російськомовна версія має пріоритет перед англомовною, що виключає будь-які розбіжності.
Крім того, колегія суддів зазначає, що постання апелянта на розбіжності у договорі перевезення також не спростовують правильності визначення позивачем митної вартості товару за ціною контракту, оскільки витрати на перевезення підтверджені.
Так, позивачем до митної декларації було надано, зокрема, договір морського перевезення від 07.11.2016 №1763, автотранспортну накладну від 26.06.2017 та рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 20.06.2017, в якому наявні відомості про реквізити сторін, номер контракту, суму та умови платежу.
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: договір на перевезення, рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Викладене свідчить, що у рахунку-фактурі від 20.06.2017 наявні всі необхідні передбачені Порядком №599 відомості, що свідчить про те, що такий документ є підтвердженням понесених декларантом витрат на транспортування.
На правильності відповідної оцінки позиції митного органу у подібних правовідносинах з цим же імпортером наголошував неодноразово Верховного Суд у постановах від 19.03.2019 у справі № 810/4116/17, від 17.07.2024 у справі № 810/2206/18, 
З приводу аргументів апелянта про безпідставне включення до складу транспортних витрат позивачем 580,81 грн додаткових витрат на конвертацію витрат з перевезення, а також непідтвердження розміру страхової суми, визначеної страховим сертифікатом, колегія суддів зазначає, що указані обставини не були підставою для прийняття спірного у цій справі рішення.
Твердження апелянта про те, що підставою для проведеного коригування також стало те, що позивач у відповідь на запит митного органу не надав усіх додаткового запитуваних документів, судова колегія вважає помилковим, адже обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу ч. 3 ст. 53 МК України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.
Згідно ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За правилами ч. 7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Приписами ч. 8 ст. 55 МК України визначено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Відповідно до ч. 9 ст. 55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Положеннями статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Так, частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8 статті 58 МК України).
Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;
2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажу на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;
3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;
4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;
5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
7) витрати на страхування цих товарів.
Вже згадані вище Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості (далі - ДМВ), яка використовується:
- декларантом або уповноваженою ним особою - при визначенні та заявленні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту;
- митним органом - при здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту.
Відповідно до п. 1.3 вказаних Правил ДМВ подається в установленому порядку митному органу, що здійснює митне оформлення товарів, разом з митною декларацією на оцінювані товари.
Пунктом 1.14 Правил передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Посадовою особою митного органу заповнюється графа ДМВ «Для відміток митного органу». На основному аркуші, крім реєстраційного номера ДМВ, повинно бути зазначене рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів (п. п. 2.1, 2.2 вказаних Правил).
Відповідно до п. 2.3 Правил при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.
При електронному декларуванні повідомлення про необхідність подання документів вважається одержаним декларантом або уповноваженою ним особою з часу надходження до митного органу повідомлення в електронній формі від декларанта або уповноваженої ним особи про одержання цього повідомлення. При електронному декларуванні декларант або уповноважена ним особа надсилає повідомлення про відмову у подачі документів у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним підписом (п. п. 2.4, 2.5 Правил).
Митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
З огляду на викладені положення однією із імперативних умов щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації та застосування іншого методу для визначення митної вартості товарів, ніж метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту), є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Оскільки, як було встановлено раніше, позивачем були виконані вимоги митного органу щодо необхідності подання додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, у зв`язку з цим суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки Київського окружного адміністративного суду про відповідність поданих документів положенням МК України. При цьому, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що з урахуванням документів і пояснень, наданих позивачем в порядку ч. 8 ст. 55 МК України, відповідачем не доведено саме обґрунтованість прийнятого оскаржуваного рішення в частині наявності підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, відсутність її документального вирахування і підтвердження, які вплинули на визначення митної вартості.
Згідно правової позиції Верховного Суду України вказаної в постановах від 29.05.2012 у справі №21-91а12, від 11.09.2012 у справі № 21-262а12, від 30.06.2015 у справі № 814/283/14 за умови ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
З урахуванням встановлених вище обставин судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість використання Київською митницею резервного методу визначення митної вартості товару, оскільки, як було встановлено раніше, у відповідача були наявні всі правові підстави для визначення митної вартості імпортованого ТОВ «Сільпо-Фуд» товару за першим методом - за ціною договору.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.
Повне рішення виготовлено 06 травня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                                      В.В. Файдюк

Судді                                                                                          О.В. Епель

                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев