ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
 
09 квітня 2025 року
м. Київ
 
справа № 761/35482/18
провадження № 61-17187св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «Екобуд»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2» на постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року у складі колегії суддів: Олійника В. І., Гаращенка Д. Р., Сушко Л. П.,
Короткий зміст позовних вимог
1.            У вересні 2018 року приватне акціонерне товариство «Київська пересувна механізована колона-2» (далі - ПрАТ «КПМК-2»), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2» (далі - ТОВ «КПМК-2»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобуд» (далі - ТОВ «Екобуд»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нежитлові приміщення, витребування нежитлових приміщень.
2.            У позовній заяві позивач просив суд:
визнати право власності ТОВ «КПМК-2» на нежитлове приміщення НОМЕР_1, площею 101,0 кв. м, розташоване на АДРЕСА_1 ;
визнати право власності ТОВ «КПМК-2» на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 ;
визнати недійсним інвестиційний контракт від 11 липня 2006 року № 030232, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Екобуд»;
витребувати від ОСОБА_2 і передати ТОВ «КПМК-2» нежитлове приміщення НОМЕР_2, площею 25,7 кв. м, розташоване на АДРЕСА_1 ;
витребувати від ОСОБА_3 і передати ТОВ «КПМК-2» нежитлове приміщення НОМЕР_3, площею 101,0 кв. м, розташоване на АДРЕСА_1 .
3.            Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
4.            Постановою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «КПМК-2» задоволено частково.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.
Витребувано від ОСОБА_3 на користь ТОВ «КПМК-2» нежитлове приміщення НОМЕР_1, площею 101,1 кв. м, розташоване в будинку АДРЕСА_1 та витребувано від ОСОБА_2 на користь ТОВ «КПМК-2» нежитлове приміщення № НОМЕР_4, площею 24,8 кв. м, розташоване в будинку АДРЕСА_1 , яке утворилось внаслідок реконструкції нежитлових приміщень з № 1 до № 10 групи приміщень НОМЕР_5.
Здійснено розподіл судових витрат.
5.            Постановою Верховного Суду від 03 квітня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_4 , особа, яка не брала участі у справі, задоволено частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
6.            Постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2» задоволено частково.
7.            Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2021 року скасовано, справу передано на розгляд до Господарського суду м. Києва за підсудністю.
8.            Ухвалюючи судове рішення, апеляційний суд виходив із того, що стороною у справі є боржник ТОВ «Екобуд» щодо якого в провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/23859/16 про банкрутство, тому суд дійшов висновку про передачу справи за підсудністю до Господарського суду м. Києва.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
9.            У грудні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «КПМК-2».
10.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
11.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
12.         У касаційній скарзі ТОВ «КПМК-2», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.
13.         Підставою касаційного оскарження заявник зазначає, що апеляційний суд не розглянув питання процесуального правонаступництва ОСОБА_4 ; не дав оцінку тому, що між позивачем та ТОВ «Екобуд» відсутні правовідносини в цій справі; не виконав вказівок Верховного Суду, викладених в судовому рішенні, ухваленому в цій справі; не врахував висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 12 березня 2019 року в справі № 918/420/16, від 03 червня 2020 року в справі № 264/5957/17, від 15 червня 2021 року в справі № 916/585/18, від 08 лютого 2022 року в справі № 761/13017/16-ц, від 21 квітня 2021 року в справі № 927/485/20, від 04 листопада 2024 року в справі № 756/3328/20.
14.         Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, виснуваючи про необхідність розгляду вказаної справи в порядку господарського судочинства, не надав оцінки тому, що між позивачем та ТОВ «Екобуд» відсутні правовідносини, які б свідчили про необхідність їх розгляду в межах справи про банкрутство, а спірне майно не може бути віднесено до майнових активів банкрута.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
15.         У січні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ТОВ «КПМК-2» від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6, у якому вказано, що судове рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
16.         25 квітня 2002 року між ТОВ «Екобуд» та ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» укладено угоду № 2, за умовами якої ТОВ «Екобуд» (забудовник) зобов`язалося за рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» (інвестор) виконати дії, пов`язані із забезпеченням зведення житлового будинку з гаражами і офісними приміщеннями на Кудрявському узвозі, 3 у м. Києві, при цьому сторонами погоджено, що інвестор повинен інвестувати 88 % кошторисної вартості будівництва об`єкта, а забудовник - 12 %, що відповідає його витратам у цьому будівництві.
17.         Також цією угодою передбачено право інвестора передати свої права і зобов`язання за цим правочином третім особам. Розподіл квартир, офісів і машино-місць за цим договором між забудовником та інвестором проводиться відповідно до додатку № 2, що є невід`ємною частиною цієї угоди.
18.         Внесення інвестицій на будівництво об`єкта, відповідно до пункту 1.4 угоди, дає інвестору право на отримання у власність площ квартир, офісних приміщень, машино-місць автомобільних стоянок.
19.         Згідно з підпунктом 3.4.4 пункту 3.4 зазначеної угоди інвестор має право передавати свої прав і обов`язки за цією угодою третім особам.
20.         21 квітня 2005 року між ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» та ТОВ «Центробуд-трейд» укладено інвестиційний договір, за умовами якого останнє зобов`язалося профінансувати будівництво нежитлових приміщень (офісів), загальною площею 544,38 кв. м, на Кудрявському узвозі, 3 у м. Києві.
21.         01 березня 2007 року ТОВ «Центробуд-трейд», на підставі відповідного договору купівлі-продажу майнових прав передало АКБ «Київ» майнові права на вищевказане нежитлове приміщення. Згідно з підпунктом 3.5.2 пункту 3.5 цього договору покупець має право після здійснення 100 % оплати та до моменту введення будинку в експлуатацію відступити за згодою продавця свої права за цим договором на користь третіх осіб.
22.         ТОВ «Центробуд-трейд» надало АКБ «Київ» довідку про оплату загальної вартості майнових прав на об`єкт.
23.         05 січня 2009 року між АКБ «Київ» та ТОВ «Центробуд-трейд» укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу майнових прав, якою, у зв`язку з проведенням технічної інвентаризації нежилих приміщень (офісів), сторони уточнили характеристики нежитлових приміщень, на які були передані майнові права, в частині нежитлових приміщень площею 544,38 кв. м, а саме: № 2 вісь          1-5 ряд Б-Г блок А, площею 112,05 кв. м; № 4 вісь 1-5 ряд ОА-Б блок А, площею 122,04 кв. м; № 5 вісь 5/1-9/1 блок Б, площею 130,51 кв. м; № 6 вісь 2/2-5/1 блок Б, площею 179,78 кв. м, за адресою: Кудрявський узвіз, 3, м. Київ.
24.         07 серпня 2009 року між АКБ «Київ» та ПрАТ «КПМК-2» укладено договір міни, за умовами якого у власність останнього перейшло право власності на майнові права на нежитлове приміщення (офіс), загальною площею 156,60 кв. м, під номером 61 на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1 .
25.         На виконання вимог цього договору між сторонами був підписаний акт приймання-передачі, за яким АКБ «Київ» передав ПрАТ «КПМК-2» у власність майнові права на нежитлове приміщення (офіс), загальною площею 156,60 кв. м, під номером 62 на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1 .
26.         Листами від 13 серпня 2009 року та від 09 листопада 2009 року ПрАТ «КПМК-2» повідомило ТОВ «Екобуд» і ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» про набуття права власності на спірні нежитлові приміщення та просили внести відповідні зміни до реєстру власників майнових прав на нерухоме майно в будинку, що будується, і оформити відповідні додаткові угоди до угоди від 25 квітня 2002 року та інвестиційного договору від 21 квітня 2005 року із зазначенням власником майнових прав на нежитлові приміщення ПрАТ «КПМК-2».
27.         Листом від 29 вересня 2009 року, за підписом заступника генерального директора ОСОБА_1 , ТОВ «Екобуд» повідомило ПрАТ «КПМК-2» про відсутність між ними договірних відносин та неможливість надати інформацію з приводу порушених у його зверненні питань.
28.         У листі від 13 листопада 2009 року ТОВ «Центробуд-трейд» підтвердив ПрАТ «КПМК-2» стовідсоткову оплату АКБ «Київ» майнових прав та перехід до нього права власності на ці права.
29.         11 липня 2006 року між ТОВ «Екобуд» та ОСОБА_1 укладено інвестиційний контракт, за умовами якого товариство своїми силами і засобами, за рахунок залучених від інвесторів коштів, зобов`язалося збудувати і передати ОСОБА_1 нежитлове приміщення № 61, загальною площею 134,60 кв. м, на Кудрявському узвозі у м. Києві.
30.         16 серпня 2010 року між ТОВ «Екобуд» та ОСОБА_1 підписано акт приймання-передачі об`єкта у власність інвестора.
31.         Також 16 серпня 2010 року Головне управління комунальної власності м.  Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) видало ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на нежилі приміщення з номерами від 1 до 10 (групи приміщень № 61), офіс загальною площею 134,60 кв. м, що знаходяться на Кудрявському узвозі 3б (літера А) у м. Києві.
32.         23 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В., відповідно до якого ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 за 500 000,00 грн придбала нежилі приміщення з № 1 до № 10 (групи приміщень № 61), офіс загальною площею 134,60 кв. м, розташовані в АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_2 на ці приміщення зареєстровано за встановленим законом порядком.
33.         Відповідно до декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації, поданих до Інспекції ДАБК у місті Києві, вищевказані спірні нежилі приміщення були реконструйовані із виділенням окремих приміщень НОМЕР_1 та № НОМЕР_4, площею, відповідно, 101,0 кв. м і 25,7 кв. м.
34.         12 лютого 2015 року ОСОБА_2 на підставі договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лозняковою С. В., подарувала групу приміщень НОМЕР_1 (Літера А), об`єкт нежитлової нерухомості, загальної площі 101,1 кв. м, ОСОБА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 414729080000).
35.         Крім того, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1050701580000, на підставі договору купівлі-продажу і декларації про готовність об`єкта до експлуатації за КВ143140500015 від 19 лютого 2014 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на групу приміщень № НОМЕР_4 (Літера А), об`єкт нежитлової нерухомості, загальною площею 24,8 кв. м.
36.         Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07  червня 2016 року у справі № 761/23857/15-ц позов ПАТ «КПМК-2» до ОСОБА_1 , ТОВ «Екобуд», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова С. В., про визнання правочину недійсним, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності, задоволено частково.
Визнано недійсним інвестиційний контракт від 11 липня 2006 року № 030232 (про інвестування в будівництво), укладений між ТОВ «Екобуд» та ОСОБА_1 .
Визнано за ПАТ «КПМК-2» право власності на нежилі приміщення з № 1 до № 10 (групи приміщень № 61), офіс загальною площею 134,60 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 нежилі приміщення з № 1 до № 10 (групи приміщень № 61), офіс загальною площею 134,60 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
37.         Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 червня 2016 року скасовано, ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову ПАТ «КПМК-2» до ОСОБА_1 , ТОВ «Екобуд», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова С. В., про визнання правочину недійсним, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності.
38.         Цим рішенням встановлено, що станом на 12 лютого 2015 року новим власником групи приміщень НОМЕР_1 (Літера А) приміщення АДРЕСА_3 , загальною площею 101,1 кв. м, була ОСОБА_3 . У той же час відповідачка ОСОБА_2 є власником групи приміщень № НОМЕР_4 (Літера А) приміщення АДРЕСА_3 , загальною площею 24,8 кв. м.
39.         Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2017 року та постановою Верховного Суду від 18 липня 2018  року, у справі № 761/23860/15-ц позов ПрАТ «КПМК-2» до ОСОБА_1 , ТОВ «Екобуд», ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Топілко О. О., про визнання недійсним правочину, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності задоволено частково.
Визнано недійсним інвестиційний контракт (про інвестування в будівництво) від 11 липня 2006 року, укладений між ТОВ «Екобуд» та ОСОБА_1 .
Стягнуто в рівних частинах із ТОВ «Екобуд» та ОСОБА_1 на користь ПрАТ «КПМК-2» судовий збір у розмірі 487,20 грн, тобто по 243,60 грн з кожного.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
40.         Відповідно до листа від 30 серпня 2017 року № 01-933 ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» пояснило, що є правонаступником ВАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву», яке було залучено генеральним підрядником ТОВ «Екобуд» в якості генерального проектувальника для розробки проектної документації будівництва житлового будинку з гаражами і офісними приміщеннями за будівельною адресою: АДРЕСА_1 . За результатами вивчення і порівняння проектної документації, яка розроблялась і зберігається на теперішній час у ПАТ «КИЇВЗНДІЕП», з наданими копіями технічних паспортів на нежитлові приміщення встановлено таке:
1) Нежитлові приміщення № 62 у будинку № За на Кудрявському узвозі, загальною площею 119,6 кв. м, які позначені у «Технічному паспорті на нежитловий будинок (приміщення) АДРЕСА_4 , 63, 64», складеному КП «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 18 січня 2010 року, інвентаризаційна справа № 33729/69796, є тими самими приміщеннями, які позначені у проектній документації як приміщення у вісях «1-5 ряд Б-Г», Блок «А», загальною проектною площею 112,5 кв. м.
2) Нежитлові приміщення № 61 у будинку № 3б на Кудрявському узвозі, загальною площею 134,6 кв. м, які позначені у «Технічному паспорті на нежитловий будинок (приміщення) АДРЕСА_5 », складеному КП «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», інвентаризаційна справа № 77147/70796/1986, є тими самими приміщеннями, які позначені у проектній документації як приміщення у вісях «5/1-9/1», Блок «Б», загальною проектною площею 130,51 кв. м.
Відмінність площ приміщень за технічним паспортом від проектної площі пояснюються їхнім корегуванням під час проведення їх технічної інвентаризації після закінчення будівництва об`єкта.
41.         Згідно з договором дарування нежитлових приміщень від 19 липня 2022 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до ОСОБА_4 перейшло право власності на групу приміщень НОМЕР_1, загальною площею 101, кв. м, на Кудрявському узвозі, 3б в м. Києві.
Позиція Верховного Суду
42.         Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
43.         Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
44.         Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
45.         Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
46.         Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
47.         ТОВ «КПМК-2», звертаючись до суду у серпні 2018 року, визначив відповідачами у справі ОСОБА_1 , ТОВ «Екобуд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
48.         У вказаному позові ТОВ «КПМК-2» просило суд визнати за ним право власності на спірні об`єкти нерухомого майна, витребувати їх у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та визнати недійсним інвестиційний контракт від 11 липня 2006 року № 030232, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Екобуд».
49.         Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи судове рішення, виходив із того, що стороною у справі є боржник ТОВ «Екобуд» щодо якого в провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/23859/16 про банкрутство, тому суд дійшов висновку про передачу справи за підсудністю до Господарського суду м. Києва.
50.         Колегія суддів не може погодитись із висновком апеляційного суду з огляду на таке.
51.         Апеляційним судом не враховано, що вимоги щодо визнання права власності та витребування спірного майна (віндикаційний позов) пред`явлено до у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (на час звернення до суду останній відомі власники майна), інша вимога - визнання недійсним інвестиційного контракту до  ОСОБА_1 та ТОВ «Екобуд».
52.         За висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові 
від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, право власності на яке зареєстровано за іншою особою, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.
53.         Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
54.         Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України).
55.         Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
56.         Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).
57.         У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.
58.         Подібні правові висновки наведені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18).
59.         При цьому Велика Палата Верховного Суду у справі № 922/614/19 зазначила «50. Власник з дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органівдержавної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. 51. У спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права».
60.         Таким чином, суд апеляційної інстанції, вказуючи щодо необхідності розгляду вказаної справи в порядку господарського судочинства не врахував, що вимоги, спрямовані на захист ймовірно порушеного права товариства, пред`явлені безпосередньо до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , задоволення яких жодним чином не вплине на ліквідаційну масу ТОВ «Екобуд».
61.         При цьому, з урахуванням частини четвертої статті 265 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у постанові Верховного Суду у справі № 761/35478/18-ц за позовом ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» до ОСОБА_1 , ТОВ «Екобуд», ОСОБА_5 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, суд касаційної інстанції, залишаючи в силі рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог щодо витребування майна, вказував, що рішення про задоволення позовної вимоги про витребування від (стягнення з) відповідача нерухомого майна є підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а отже є належним способом захисту.
62.         Отже, суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в апеляційному порядку, наведеного вище не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для передачі справи для розгляду до Господарського суду м. Києва з підстав наявності вимоги щодо визнання недійсним договору, стороною якого є ТОВ «Екобуд», оскільки, з урахуванням предмета позову, такий спір має розглядатись в порядку цивільного судочинства.
63.         Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування судового рішення апеляційного суду та направлення справи до апеляційного суду на новий розгляд відповідно до статті 411 ЦПК України.
64.         Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
65.         Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням норм матеріального і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону. При цьому суду необхідно також врахувати висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2024 року, відповідно до статті 417 ЦПК України.
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2» задовольнити.
2.            Постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович