Справа № 464/6483/24                                Головуючий у 1 інстанції: Чорна С. З. 
Провадження № 33/811/341/25                Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Думича Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 05 лютого 2025 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Згідно з постановою, ОСОБА_1 , 15 вересня 2024 року о 04.20 год. у м.Львові по вул. І.Франка, керувала транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п.2.9 «а» ПДР України. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням технічного засобу (тесту на алкоголь) «Драгер Алкотест» № 6820, яким встановлено стан алкогольного сп`яніння водія 2.00 %.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновит строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 05 лютого 2025 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
Зазначає, що постанова була прийнята без її участі, про наявність постанови дізналась лише 14.02.2025, тому строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що не погоджується з винесеною постановою.
Зазначає, що 15.09.2024 приблизно о04:20 год. власним автомобілем «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_1 , їхала додому. Було погане освітлення, значне скупчення машин і вона вчинила ДТП. Місце ДТП вона не залишала, викликала працівників поліції, які склали протокол за ст. 124 КУпАП.
В ході складання протоколу за ст. 124 КупАП поліцейські повідомили, що необхідно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, вона погодилась, однак за наслідками огляду було виявлено позитивний результат, з яким вона була не згідна та повідомила про це працівникам поліції. Однак її не було доставлено в медичний заклад.
Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про залучення двох свідків під час проведення огляду. Зазначає, що у неї не було ознак алкогольного сп`яніння, оскільки вона не перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Також вказує, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських не є безперервним, тому є недопустимим доказом.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення, не з`явилась. Захисник Думич Р.М., не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
Захисник Думич Р.М. апеляційну скаргу підтримав, просив її задоволити.
Заслухавши пояснення адвоката Думича Р.М. перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 129670 від 15 вересня 2024 року (а.с. 1), згідно з яким ОСОБА_1 15 вересня 2024 року о 04.20 год. у м. Львові по вул. І. Франка, керувала транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п.2.9 «а» ПДР. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням технічного засобу (тесту на алкоголь) «Драгер Алкотест» № 6820, яким встановлено стан алкогольного сп`яніння водія 2.00 %.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 висловлювала незгоду з результатами огляду, оскільки у матеріалах справи наявна роздруківка приладу «Драгер», акт огляду, які підписала ОСОБА_1 також з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодилась з результатами огляду (час на відео 04:52:30 clip-5mp.4), просила поліцейських не складати протокол. Також зазначила, що визнає, що пошкодила припарковані транспортні засоби та домовилась з потерпілими, що відшкодує завдані збитки.
Відтак, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 висловлювала незгоду з результати огляду, тому у працівників поліції не виникало обов`язку доставляти її на огляд до медичного закладу.
Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейські не залучили свідків під час огляду, не може бути підставою для скасування постанови.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи працівниками поліції застосовувались технічні засоби відеозапису під час огляду ОСОБА_1 , інформація якого на цифровому носії (СD диску) долучена до матеріалів справи. Відтак присутність свідків із врахуванням вимог ст. 266 КУпАП не є обов`язковою із врахуванням того, що здійснювалась фіксація технічними засобами. 
Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржувала дії працівників поліції щодо складання відносно неї протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.
Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 05 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, її апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                                   Урдюк Т.М.