ПОСТАНОВА 
Іменем України

21 квітня 2025 року                                                         м. Кропивницький

справа № 385/941/24
провадження № 22-ц/4809/129/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі: 

               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Дуковського О.Л., Мурашка С.І., 
               при секретарі -  Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2024 року (суддя Венгрин М.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,- 

встановив:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2017 з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До 2019 року він сплачував аліменти, але в подальшому він не мав змоги їх сплачувати, у зв`язку з чим постановами державного виконавця від 12.05.2019 було накладено обмеження, через які він не мав можливості користуватись своїм рахунком, тому він позичив кошти в сумі 200000 грн для погашення боргу по аліментах та станом на 12.06.2024, відповідно до довідки державного виконавця, заборгованість по аліментах відсутня. З 2020 року він проходить службу в ЗСУ за контрактом та отримує заробітну плату в розмірі 22 575 грн. Разом з тим, він не має власного житла, транспортних засобів, що зареєстровані на його ім`я, земельних ділянок, іншого, окрім заробітної плати, доходу. З 01.09.2020 він перебуває в шлюбі з ОСОБА_4 , від якого мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказав, що на даний час у нього відсутній дохід в такому розмірі, щоб він міг утримувати сім`ю та сплачувати аліменти відповідачці у встановленому рішенням суду розмірі, через що в нього виникла заборгованість по аліментам, а тому є підстави для зменшення їх розміру.
Посилаючись на ці обставини, позивач просив зменшити розмір аліментів, присуджених рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2017 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу).
Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, а також на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 27.08.2016 (а.с. 9).
Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2017 в справі № 385/63/17 присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 10).
На виконання рішення видано виконавчий лист (а.с. 11).
З розрахунку заборгованості за виконавчим листом № 385/63/17 виконаного старшим державним виконавцем Кашарайло К. С. вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів, станом на 01.01.2024 складає 173466,43 грн (а.с. 12).
ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 01.09.2020, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с. 13).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилась дочка ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 (а.с. 14).
З довідки про склад сім`ї (а.с. 15) вбачається, що ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_4 та дочкою ОСОБА_5 проживають в будинку по АДРЕСА_1 .
Відповідно з довідки від 07.06.2024 виданої в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 працевлаштований та за період з лютого 2024 по червень 2024 отримав дохід в розмірі 136168,54 грн, за винятком аліментів.
З довідки виданої старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області К. Кашарайло вбачається, що на виконанні перебуває виконавче провадження НОМЕР_5 по виконанню виконавчого листа № 385/63/17 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі частини його доходу на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на 12.06.2024 заборгованість відсутня.
Постановою старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області К.Кашарайло від 03.06.2024 в ВП № НОМЕР_6 за виконавчим листом № 385/63/17 по стягненню аліментів скасовано заходи примусового виконання у зв`язку з повним погашенням ОСОБА_1 заборгованості станом на 03.06.2024.
З свідоцтва про право на спадщину від 23.08.2012 та виданого державним нотаріусом Чорною Н.Р. вбачається, що ОСОБА_8 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .
З розписки (а.с. 31) вбачається, що 28.05.2024 ОСОБА_1 отримав (позичив) кошти у ОСОБА_9 згідно з попереднім усним договором для погашення аліментів своїй першій дружині, які зобов`язується повернути до 28.05.2025 (а.с. 31).
Відповідно до інформації з державного реєстру нерухомого майна № 384924845 від 01.07.2024 за пошуковим запитом ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні (а.с. 34). 
Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено погіршення його матеріального стану, а народження в нього ще однієї дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів без підтвердження погіршення його матеріального становища.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції. 
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 364/1139/19 провадження № 61-11271св20))
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі    № 6-143цс13, на яку посилається позивач у касаційній скарзі, зроблено висновок, що: «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Отже, позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів на малолітнього ОСОБА_6 або які свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу сину,   а народження другої дитини у іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
З огляду на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки належними та допустимими доказами позивач не підтвердив погіршення його майнового стану.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до  ч.1 ст. 375 ЦПК  України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Дуковський С.І. Мурашко